Справа № 465/6880/23                                Головуючий у 1 інстанції: Марків Ю.С. 
Провадження № 33/811/93/24                 Доповідач: Романюк М. Ф. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ 

02 лютого 2024 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф,з участю ОСОБА_1 та захисника Бартківа І.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Франківського районного суду м. Львовавід 14 грудня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

вищенаведеною постановою  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в дохід держави, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп.
За постановою суду,  ОСОБА_1 , 25.08.2023 року о 01 год. 05 хв. у м. Львові по вул.Коновальця, буд.105, керував транспортним засобом «Volkswagen Jetta», д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння; огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку зі згоди водія,за допомогою спеціального технічного приладу DragerAlcotest 6820, тест №1668, результат тесту 0,28 проміле.
Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9.А ПДР України, відповідальність за що передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись з даною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Франківського районного суду м. Львова від 14 грудня 2023 року та ухвалити нову, якою закрити провадження за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
В обґрунтування апеляційної скарги покликається на такі доводи: прилад показав 0,28 % проміле, що не є точним через абсолютну похибку; відсутні обставини, визначені законом, які б давали поліцейському право зупинити транспортний засіб та вимагати пройти огляд на стан сп`яніння; відеозапис є недопустимим доказом, оскільки такий не відображає відомостей про вчинення правопорушення; протокол про адміністративне правопорушення не є доказом доведення його винуватості; в матеріалах справи відсутній документ, який би свідчив, що поліцейський проходив спеціальний курс навчання проведення огляду на стан сп`яніння водіїв; поліцейськими не було встановлено у нього беззаперечних клінічних ознак алкогольного сп`яніння під час його візуального огляду про що вказано у протоколі; у матеріалах справи відсутній акт огляду на стан сп`яніння, що є грубим порушенням закону.        Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та захисника Бартківа І.Б. на підтримку доводів апеляційної скарги та перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з таких підстав.
Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.
Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дотримався всіх вказаних вимог закону, оскільки встановив обставини, які мають значення для об`єктивного та всебічного розгляду справи.
Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом в його апеляційній скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 
Так, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №025039 від 25.08.2023 року;
- тестом на визначення стану алкогольного сп`яніння, проведеного за допомогою приладу AlcotestDrager 6820 ARHF-0017, тест №1668, результат позитивний 0,28 проміле;
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, результат позитивний 0,28 проміле, зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_1 з результатами такого згоден, про що засвідчив особистим підписом;
- письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 25.08.2023 року, відповідно до яких останній зазначив, що 25.08.2023 року о 01:05 год. у м.Львові по вул.Житомирська він порушив комендантську годину та, керуючи транспортним засобом «Volkswagen Jetta», д.н.з. НОМЕР_1 , був зупинений працівниками поліції, якими виявлено ознаки алкогольного сп`яніння;
- дослідженим в судовому засіданні відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції, якими підтверджується час та інші обставини вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , зокрема те, що ОСОБА_1 25.08.2023 року о 01:37 год. пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного приладу DragerAlcotest, результат позитивний - 0,28 проміле; в подальшому з вказаного відеозапису вбачається, що 25.08.2023 року о 01:40 год. працівники поліції запитують ОСОБА_1 , чи погоджується він з результатами огляду, на що будь-яких заперечень з таким результатом ним не висловлювалось.
Доводи апеляційної скарги про відсутність обставин, які б давали поліцейському право зупинити транспортний засіб, спростовуються відеозаписом, з якого чітко вбачається, що ОСОБА_1 зупинено працівниками поліції з метою перевірки підстав для переміщення на транспортному засобі під час дії комендантської години.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що неправомірна зупинка працівниками поліції транспортного засобу, за певних обставин, може бути підставою притягнення таких працівників до відповідальності. Проте, якщо при цьому з`ясувалось, що водій перебував в стані сп`яніння, то факт неправомірної зупинки його працівниками поліції, не звільняє водія від обов`язку виконання вимог п.2.5 ПДР.
Так, з матеріалів справи і відеозапису події від 25.08.2023 року вбачається, що ОСОБА_1 керував автомобілем о 01:05 год., тобто під час дії комендантської години, встановленої на території Львівської області на час воєнного стану.
За змістом Закону України «Про правовий режим воєнного стану», а також відповідно до Порядку здійснення заходів під час запровадження комендантської години та встановлення спеціального режиму світломаскування в окремих місцевостях, де введено воєнний стан, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №573 від 08 липня 2020 року на території, де запроваджено комендантську годину, забороняється перебування у визначений період доби на вулицях та в інших громадських місцях осіб без виданих перепусток, а також рух транспортних засобів.
Патрулям на території, де запроваджено комендантську годину, в установленому законодавством порядку надано право, зокрема, перевіряти в осіб посвідчення, документи, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, документи, що підтверджують законність перебування на території України, перепустки, а в разі їх відсутності - затримувати відповідних осіб та доставляти в органи або підрозділи Національної поліції для встановлення особи, за потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, які ними перевозяться.
Згідно з Порядком перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2021 року №1456 уповноважена особа має право зупиняти транспортні засоби та вимагати пред`явлення нею документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, а також документів, що підтверджують відповідне право особи (посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію ТЗ), якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення.
Все вищевказане узгоджується із статтями 32, 35 Закону України «Про Національну поліцію».
За наведених обставин, доводи апелянта про незаконність дій працівників поліції щодо його зупинки апеляційний суд визнає безпідставними, оскільки зупинка водія здійснювалась у період дії комендантської години.
Крім того, всупереч доводам апелянта, підстава зупинки транспортного засобу не є предметом доказування у справі за ст. 130 КУпАП , оскільки ці обставини не мають значення для правильного вирішення справи та встановлення факту керування особою транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Що стосується доводів апелянта з приводу недовіри до результатів проведеного працівниками поліції огляду за допомогою технічного приладу DragerAlcotect 6820, з причин абсолютної похибки даного пристрою, апеляційний суд зазначає таке.
Згідно вимогам розділу ІІ п. 7 Наказу МВС України «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» 09.11.2015 № 1452/735 установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.
Отже, законодавством України встановлений мінімальний показник вмісту алкоголю в крові 0,2 проміле, при наявності якого, можна стверджувати про перебування особи в стані алкогольного сп`яніння. Разом з цим, у водія ОСОБА_1 встановлений показник 0,28 проміле, що перевищує допустиму норму, у зв`язку із чим, допустима похибка приладу Драгер не впливає на беззаперечне перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння.
Враховуючи наявність зафіксованих відеозаписом відомостей та особистих пояснень ОСОБА_1 , у суду апеляційної інстанції відсутні правові та фактичні підстави ставити під сумнів відомості протоколу про адміністративне правопорушення. Зазначені відомості походять з різних джерел, логічно та послідовно доповнюють та не суперечать один одному, що свідчить про їх об`єктивність.
Переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції і були підставами для скасування постанови та закриття провадження, ОСОБА_1 та його захисником не надано.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції. Ці аргументи не свідчать про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є підставою для скасування постанови суду.
Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.9а Правил дорожнього руху України та притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому посилання на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.
З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:

постанову судді Франківського районного суду м. Львова від 14 грудня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін, а його апеляційну скаргу– без задоволення.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя          М.Ф.Романюк