Номер провадження: 33/813/586/24
Номер справи місцевого суду: 522/20725/23 
Головуючий у першій інстанції Лагода  К. О. 
Доповідач Котелевський Р. І.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04.03.2024 року                                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
судді судової палати з розгляду кримінальних справ - Котелевського Р.І.,
за участю: 
секретаря судового засідання – Тьосової Я.В.,
особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , 
потерпілого – ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 08.01.2024 року, щодо: 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, завідувача кафедри ОДАБА, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , 
визнана винуватою за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП України,
встановив:

Оскарженою постановою ОСОБА_1 визнана винуватою за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень, 60 коп.
Відповідно до оскарженої постанови, 09 жовтня 2023 року, о 14 год 36 хв, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «ЗАЗ TF69YO», державний номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Пушкінській, 23 у м. Одесі, не врахувала дорожньої обстановки, не дотрималась безпечного бокового інтервалу та скоїла наїзд на припаркований автомобіль «Chevrolet Lacetti», державний номерний знак НОМЕР_2 , чим порушила п.13.1 Правил дорожнього руху. В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.
Не погоджуючись з вказаною постановою ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилається на незаконність та необґрунтованість постанови, стверджує про неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати постанову та прийняти нову, якою провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на наступне:
- поліцейським складено протокол лише зі слів ОСОБА_2 , оскільки на момент прибуття поліції, автомобілі роз`їхались і схема ДТП була складена на момент прибуття поліцейських, а не зіткнення;
- в схемі місця ДТП не зазначено конкретно де саме були пошкодження на автомобілі «Chevrolet Lacetti», чи могли вони бути отримані за обставин, на які вказує ОСОБА_2 , а зі схеми ДТП взагалі не вбачається, чи могло мати місце зіткнення. Звертає на відсутність свідків події, а також відсутність залишків фарби автомобілю «Chevrolet Lacetti», на її автомобілі «ЗАЗ TF69YO»;
- суд безпідставно відмовив у призначенні експертного дослідження, оскільки тільки ним можливо підтвердити причетній або непричетність її автомобіля до можливого ДТП за участі іншого автомобіля, а також не допитав працівників патрульної поліції, які складали протокол і по суті переклав обов`язок доводити свою невинуватість на неї;
- суд не взяв до уваги, що номерна рамка автомобіля ОСОБА_1 , саме якою за версією іншого водія вона пошкодила автомобіль останнього, не була пошкоджена. Стверджує, що пошкодження номерного знаку на її автомобілі біли отримані під час іншого ДТП, що підтверджується наданими нею доказами. у суді, та судом були дослідженні фотознімки з місця ДТП, але вони не були долучені, оскільки знаходились на мобільних пристроях сторін;
під час постановлення рішення судом не враховано, що ОСОБА_1 є інвалідом другої групи, а тому згідно з п.9 ч.І ст.5 ЗУ «Про судовий збір», звільняється від сплати судового збору.
До початку апеляційного розгляду ОСОБА_1 подала до суду клопотання про призначення у справі трасологічної експертизи слідів транспортних засобів.
Заслухавши суддю-доповідача; пояснення ОСОБА_1 , яка підтримала доводи своєї апеляційної скарги та просили її задовольнити; потерпілого ОСОБА_2 , який не мав жодних претензій до ОСОБА_1 ; допитавши свідка ОСОБА_3 та дослідивши матеріали справи та докази; апеляційний суд дійшов висновку про таке.
Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм  процесуального права.
Згідно з вимогами ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до положень ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Згідно з вимогами ч.1 ст.8 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.
Згідно з вимогами ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Відповідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. 
Згідно п.24 постанови Пленуму ВСУ №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звертає увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.
Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
При розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, визначені статтями 247 і 280 КУпАП, з урахуванням положень ст.250 КУпАП. 
В свою чергу, апеляційний суд вважає, що суддею місцевого суду не виконані наведені вище вимоги закону, оскільки суддя допустив неповноту судового розгляду, не дослідив належним чином докази по справі, дійшов необґрунтованого висновку про порушення ОСОБА_1 п.13.1 ПДР та безпідставно прийняв рішення про винуватість останньої у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
З матеріалів справи вбачається, що 09.10.2023 року інспектором патрульної поліції Гречко Р.А. відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №552227, відповідно до якого 09 жовтня 2023 року, о 14 год 36 хв, ОСОБА_1 , по вул. Пушкінській, 23 у м. Одесі, керувала автомобілем «ЗАЗ TF69YO», державний номерний знак НОМЕР_1 , не врахувала дорожньої обстановки, не дотрималась безпечного бокового інтервалу та скоїла наїзд на припаркований автомобіль «Chevrolet Lacetti», державний номерний знак НОМЕР_2 , чим порушила п.13.1 Правил дорожнього руху. В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.
До протоколу долучені схема ДТП та два пояснення водіїв (а.с.1-5).
В протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 виклала свої власноручні пояснення, в яких не погодилась із складеним відносно неї протоколом (а.с.2). 
У письмових поясненнях ОСОБА_1 зазначила, що зіткнень її автомобілю з автомобілем ОСОБА_2 не було.
Водій ОСОБА_2 у своїх поясненнях зазначив, що перебуваючи у своєму автомобілі, який був нерухомий, відчув поштовх машини, та побачив у заднє дзеркало, як позаду нього паркувався автомобіль ОСОБА_1 , яка на його думку вчинила пошкодження заднього бамперу його автомобіля. 
У схемі місця ДТП від 09.10.2023 року зафіксовано розташування автомобіля «ЗАЗ TF69YO», державний номерний знак НОМЕР_1 , який знаходиться позаду автомобіля «Chevrolet Lacetti», державний номерний знак НОМЕР_2 , а також місце зіткнення, яке відповідно до схеми знаходиться рівно по середині автомобіля  «Chevrolet Lacetti» (а.с.3).    
Під час допиту в суді апеляційної інстанції, потерпілий ОСОБА_2 пояснив, що сам момент удару він не бачив, а бачив лише як ОСОБА_1 паркувалась позаду нього, та припускає, що остання могла під час заїзду позаду його автомобіля допустити зіткнення. На місці зіткнення будь-який слідів від пошкодження на асфальтовому покритті не було.
Суд враховує, що на схемі ДТП зафіксовано транспорті засоби в момент прибуття працівників патрульної поліції. Пояснень свідків події або відеозаписів із камер зовнішнього спостереження поряд з місцем події до матеріалів справи не долучено. Протокол та схема ДТП складена зі слів водія ОСОБА_2 , який на місці надав пояснення поліцейським. 
У схемі ДТП зазначено про наявність пошкодження лакофарбового покриття посередині бамперу автомобілю «Chevrolet Lacetti» державний номерний знак НОМЕР_2 , яке у разі пошкодження його рамкою державного номеру автомобіля «ЗАЗ TF69YO», державний номерний знак НОМЕР_1 (на чому наполягає  ОСОБА_2 ) могло виникнути під час паркування автомобіля під керуванням ОСОБА_1 позаду, під час недотримання дистанції між транспортними засобами, а не збоку, у випадку недотримання бокового інтервалу. 
Разом з цим, в суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 фактично спростував обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення щодо механізму зіткнення та зазначив, що зіткнення відбулося в той час, як водій ОСОБА_1 здійснювала паркування позаду його автомобіля під кутом, а не як зазначено в схемі ДТП. Раціонального пояснення стосовно зміни своїх пояснень, а також стосовно того, чому він повідомив працівникам поліції іншу версію події, ОСОБА_2 суду не надав. Крім того, останній пояснив, що він вже відремонтував автомобіль шляхом поліровки бамперу, оскільки пошкодження було незначним.
Допитана судом ОСОБА_1 наполягала на відсутності події зіткнення автомобілів за викладених в протоколі обставин та звернула увагу, що у разі, якщо б таке зіткнення мало місце, мали б залишитися відповідні пошкодження на рамці номерного знаку або бампері її автомобіля, а на місці мали б залишитися фрагменти лакофарбового покриття, але вони фактично відсутні.
Відповідно до п.13.1 ПДР України водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.
Натомість, протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складено за фактом порушення нею бічного інтервалу, що протирічить схемі ДТП та зазначеним у ньому пошкодженням. 
Будучи допитаним у судовому засіданні апеляційного суду у якості свідка поліцейський взводу 1 роти 7 батальйону 1 полку УПП в Одеській області, ДПП старший сержант поліції ОСОБА_3 пояснив, що прибув на місце події у складі патруля за викликом про ДТП. Схема місця ДТП була складена зі слів потерпілого. Видимих слідів на асфальтному покриті від зіткнення автомобілів виявлено не було. Свідків на місці події також встановити не вдалось. Водій ОСОБА_1 заперечувала подію ДТП. В схемі місця ДТП механізм пошкодження зазначене за вказівкою ОСОБА_2 . На місці було зафіксовано пошкодження номерного знаку автомобіля ОСОБА_1 , але рамка номерного знаку автомобіля «ЗАЗ TF69YO», державний номерний знак НОМЕР_1 пошкоджень не мала. При цьому, ОСОБА_1 на місці ДТП пояснила, що номерний знак її автомобіля був пошкоджений під час іншого ДТП.
Крім того, у схемі ДТП, зазначено лише про пошкодження номерного знаку автомобіля «ЗАЗ TF69YO», що належить ОСОБА_1 та відсутні відомості про пошкодження його рамки. 
На підтвердження пошкодження номерного знаку під час іншого ДТП,  ОСОБА_1 надала суду копію постанови Приморського районного суду м. Одеси від 11.11.2021 року про накладення на неї стягнення за ст.124 КУпАП, а також схему ДТП, що мала місце 23.09.2021 року, в результаті якого автомобіль «ЗАЗ TF69YO», державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 отримав механічні пошкодження передньої частини.
За таких обставин, з урахуванням сукупності досліджених апеляційними судом доказів, зокрема: письмових пояснень ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ; їх пояснень в суді апеляційної інстанції; пояснень свідка ОСОБА_3 ; долучених до матеріалів справи про адміністративне правопорушення: протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №552227 від 09.10.2023 року (а.с.2); схеми місця ДТП від 09.10.2023 року (а.п.3);  апеляційний суд приходить до висновку про те, що факт порушення ОСОБА_1 п.13.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 року №1306, а саме не дотримання безпечного бокового інтервалу та скоєння наїзду на припаркований автомобіль «Chevrolet Lacetti» 09.10.2023 року, не підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.
Оцінюючи обставини даної справи, апеляційний суд вважає, що в даному випадку, підлягає дослідженню питання наявності чи відсутності в діях ОСОБА_1  обов`язкового елементу об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, – причинного зв`язку між його діями щодо недотримання правил безпеки дорожнього руху, якщо такі мали місце, та наслідків ДТП – отримання транспортними засобами механічних пошкоджень.
Апеляційний суд звертає увагу, що вказане питання неодноразово висвітлювалося в рішеннях суду касаційної інстанції. 
Зокрема, у постанові Верховного Суду від 20.11.2014 року (справа №5-18кс14) зазначено, що у випадку виникнення дорожньо-транспортної пригоди за участю декількох водіїв наявність чи відсутність в їхніх діях складу злочину, передбаченого відповідними частинами ст.286 КК України, потребує встановлення причинного зв`язку між діянням (порушенням правил безпеки дорожнього руху) кожного з них та наслідками, що настали, тобто з`ясування ступені участі (внеску) кожного з них у спричиненні злочинного наслідку.
На таку особливість у правозастосуванні орієнтує і Пленум ВС у постанові «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року №14. 
У п.7 вказаної Постанови роз`яснено, що у випадках, коли передбачені ст.286 КК України суспільно небезпечні наслідки настали через порушення правил безпеки дорожнього руху двома або більше водіями транспортних засобів, суди повинні з`ясовувати характер порушень, які допустив кожен із них, а також, чи не було причиною порушення зазначених правил одним водієм їх недодержання іншим і чи мав перший можливість уникнути дорожньо-транспортної пригоди та її наслідків. При цьому треба мати на увазі, що за певних умов виключається кримінальна відповідальність особи, яка порушила правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, котра керувала транспортним засобом.
Як убачається з оскарженої постанови, суд першої інстанції дійшов висновку  про порушення ОСОБА_1  вимог п.13.1 ПДР, визнавши, що її дії перебувають у причинному зв`язку з суспільно небезпечними наслідками, але такий висновок визнається апеляційним судом необґрунтованим, оскільки обставини події ДТП не знайшли свого підтвердження за результатами апеляційного розгляду.
Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.
Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Таким чином, досліджені апеляційним судом докази вказують на відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
З урахуванням встановлених апеляційним судом обставини та положень п.2 ч.8 ст.294 КУпАП, оскаржена постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
Керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП, апеляційний суд, 

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити. 
Постанову судці Приморського районного суду м. Одеси від 08.01.2024 року, якою ОСОБА_1  визнана винуватою у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП - скасувати.
Прийняти нову постанову, якою провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя
Одеського апеляційного суду Р.І. Котелевський