ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/406/24 Справа № 203/7283/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Підберезний Г. А. Суддя у 2-й інстанції - Крот С. І.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

05 лютого 2024 року                                                                м. Дніпро

       Дніпровський апеляційний суд у складі: головуючого судді Крот С.І., розглянувши апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Євдокимової Ю.В. на постанову Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 19 грудня 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік та стягнуто судовий збір на користь держави у сумі 536,80 грн.,

за участю:
особи, що притягується 
до адміністративної відповідальності,         ОСОБА_1 , 
в режимі відеоконференції:
захисника                                                Євдокимової Ю.В.,

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 19 грудня 2023 року водій ОСОБА_1 24 листопада 2023 року о 01:20 год. керував транспортним засобом Renault Logan, н.з. НОМЕР_1 , в районі Січеславської Набережної, 2 в м. Дніпрі з ознаками наркотичного сп`яніння (розширені зіниці очей, які не реагують на світло, тремтіння пальців рук). Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В апеляційній скарзі захисник просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду скасувати та на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП закрити провадження у справі.
Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження зазначає, що ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, копію оскаржуваної постанови отримав 27 грудня 2023 року.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги посилається на те, що ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, чим було порушено його право на захист. Вважає, що суд не дослідив причину зупинки ОСОБА_1 та не врахував, що відповідно до відеозапису працівник поліції не назвав ОСОБА_1 жодної з ознак сп`яніння, виявленої у нього. Вказує, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду та в подальшому самостійно пройшов його у медичному закладі. Звертає увагу, що відповідно до відеозапису ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками поліції поводив себе адекватно, чітко відповідав на їх запитання, висловлював свої заперечення, мав зрозумілу мову та чіткі рухи тіла. Зазначає, що ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом. 
Суд апеляційної інстанції, заслухавши учасників справи, вивчивши матеріали справи та заявлене клопотання про поновлення пропущеного строку, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, а також причини пропуску строку на оскарження постанови, дійшов наступного висновку.
Апеляційним судом встановлено, що оскаржувана постанова винесена 19 грудня 2023 року за відсутності учасників справи. З матеріалів справи слідує, що апеляційна скарга подана захисником до відділення Укрпошти 06 січня 2024 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження. Разом з тим, враховуючи, що справу було розглянуто за відсутності учасників, копію оскаржуваної постанови було отримано ОСОБА_1 лише 27 грудня 2023 року, а також вимоги п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України стосовно забезпечення апеляційного оскарження рішення суду та позицію колегії суддів Третьої судової палати Верховного Суду, яка викладена у постанові суду від 11 вересня 2019 року при розгляді справи №130/2448/16-к, відповідно до якої без повного тексту судового рішення особа позбавлена можливості надати належне обґрунтування апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин.
Відповідно до ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
       Вказані вимоги закону судом були виконані належним чином.
       Як слідує з матеріалів справи ОСОБА_1 було повідомлено працівниками поліції про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується відеозаписом з бодікамери поліцейського.
       Крім того, судом першої інстанції також вживались заходи щодо повідомлення ОСОБА_1 про дату та час розгляду справи, зокрема, шляхом направлення останньому судових повісток про виклик до суду.
       Суд апеляційної інстанції враховує практику Європейського Суду з прав людини, зокрема, рішення Європейського суду з прав людини у справі «Смірнов проти України» від 08 листопада 2005 року, з якого слідує, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.
       Крім того, в п. 41 рішення від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справах «Олександр Шевченко проти України» та «Трух проти України»).
       Враховуючи викладені обставини, а також неявку ОСОБА_1 до суду першої інстанції, відсутність будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи та повідомлень про поважність причин неявок, на переконання апеляційного суду суд першої інстанції обгрунтовано розглянув справу за відсутності ОСОБА_1 , а тому відповідні доводи в апеляційній скарзі є необгрунтованими.
       Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.
       Суд апеляційної інстанції вважає викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність винуватості  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, таким, що відповідає фактичним обставинам справи.
Викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст.ст. 254 - 256 КУпАП; рапортами працівників поліції; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння; відеозаписом з бодікамери поліцейського, а також іншими наявними в матеріалах справи письмовими доказами.
Таким чином, встановлені обставини в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі підтверджують факт відмови  ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння на вимогу працівників поліції, які виявили у нього ознаки такого сп`яніння, визначені Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що і стало підставою вимоги пройти відповідний огляд.
Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів, наданих під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, по справі не вбачається.
Доводи захисника про те, що ОСОБА_1 було безпідставно зупинено працівниками поліції, спростовуються відеозаписом з бодікамери поліцейського та рапортами, відповідно до яких транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 було зупинено на підставі п. 7 ч. 1 ст. 35 Закону України “Про Національну поліцію”, п. 5 ч. 1 ст. 8 Закону України “Про правовий режим воєнного стану” та розпорядження начальника ОВА Дніпропетровської області від 10 травня 2022 року №196/0/527-22.
       Крім того, з відеозапису з бодікамери поліцейського слідує, що працівниками поліції було повідомлено ОСОБА_1 встановлені в нього ознаки сп`яніння, наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння та про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, при цьому ОСОБА_1 не заперечував проти складання щодо нього відповідного протоколу.
       Вказаним відеозаписом також підтверджено факт відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння на вимогу працівників поліції, які виявили у нього ознаки такого сп`яніння, визначені Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що і стало підставою вимоги пройти відповідний огляд, а тому відповідні доводи захисника не заслуговують на увагу.
       При цьому, той факт, що ОСОБА_1 в подальшому пройшов огляд на стан сп`яніння, має місце, проте не є підставою для скасування оскаржуваної постанови, оскільки останньому інкримінується саме відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння на вимогу працівників поліції, яка зафіксована матеріалами справи.
       Твердження захисника в апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом, спростовуються матеріалами справи, зокрема, рапортом поліцейського.
В матеріалах справи відсутні та під час апеляційного перегляду не надано достатньо доказів на підтвердження факту істотних порушень працівниками поліції вимог закону під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.
Дії працівників поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння відповідали вимогам, передбаченим ст.ст. 254 - 256 КУпАП, та приписам норм нормативно-правових актів, а саме наказу МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», сумісному Наказу МВС та МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», законів України «Про дорожній рух» та «Про Національну поліцію».
Інші доводи апеляційної скарги оцінюються судом апеляційної інстанції як такі, що спрямовані на ухилення від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.        
При розгляді справи судом першої інстанції порушень ст.ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.
Спираючись на встановлені фактичні обставини даного адміністративного провадження, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що винуватість  ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є доведеною поза розумним сумнівом.
Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити захиснику особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвокату Євдокимовій Ю.В. строк на апеляційне оскарження постанови Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 19 грудня 2023 року.
Апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Євдокимової Ю.В. — залишити без задоволення.
Постанову Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 19 грудня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП — залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

       Суддя Дніпровського
       апеляційного суду                           С.І.Крот