ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2024 р.	Справа № 644/4497/23	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Калиновського В.А.,
Суддів: Кононенко З.О. ,  Мінаєвої О.М. ,
за участю секретаря судового засідання Тютюник О.Ю.

          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 21.11.2023, головуючий суддя І інстанції: Бугера О.В., пр. Орджонікідзе, 7, м. Харків, Харківська область, 61007, повний текст складено 21.11.23 року по справі № 644/4497/23
          за позовом          ОСОБА_1  
          до         Департаменту патрульної поліції      третя особа          Інспектор взводу 1 батальйону 4 роти 3 УПП в Харківській області ДПП Друк Дмитро Михайлович 
          про скасування постанови,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова із позовом до Департаменту патрульної поліції, третя особа Інспектор взводу 1 батальйону 4 роти 3 УПП в Харківській області ДПП Друк Дмитро Михайлович, в якому просив суд: 
- скасувати постанову серії ДПО18 №665368 від 18.06.2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтями 122, 126 КУпАП у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену старшим лейтенантом поліції Друк Дмитром Михайловичем на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення;
- стягнути з Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача судові витрати.
В обґрунтування позову зазначив, що 17.06.2023 року о 22.00 годині ОСОБА_2 , власник скутера HONDA Dio, передав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу ОСОБА_3 , який відвозив ОСОБА_1 додому. На вулиці Виконкомівський скутер зупинили, оскільки закінчилось пальне та ОСОБА_3 залишив ОСОБА_1 зі скутером, а сам пішов шукати АЗС, щоб заправити скутер. Коли повернувся, ОСОБА_1 біля скутера вже не було, пішов його шукати. Під час перебування ОСОБА_1 поряд із скутером, до нього під`їхали працівники поліції та висували йому вимогу щодо керування скутером без шолому та документів, потім його доставили до відділу поліції, в приміщенні якого було встановлено особу, складено постанову ДПО18 №665368, після цього його відвезли на вулицю Виконкомівську, до місця, де залишили поряд із скутером. Посилався на те, що ОСОБА_1 не був водієм мопеду, не керував ним 17.06.2023 року, не є суб`єктом правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП. Окрім того, дії ОСОБА_1 були кваліфіковані патрульним поліцейським одразу за двома частинами однієї статті щодо не пред`явлення посвідчення водія та відсутності права керування, за ч.1 ст. 126 КУпАП. Також, враховуючи, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом та не є водієм транспортного засобу він не може бути суб`єктом даного правопорушення за ст. 126 КУпАП. Посилаючись на вимоги ст.ст. 72, 73, 77 КАС України, вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, та належним та достатнім способом захисту прав ОСОБА_1 буде саме закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі ч.1 ст. 247 КУпАП, за відсутності події і складу адміністративного правопорушення. 
Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 21.11.2023 позовні вимоги ОСОБА_1 , задоволено.
Скасовано постанову серії ДПО18 №665368 від 18.06.2023 року інспектора взводу 1 батальйону 4 роти 3 УПП в Харківській області ДПП Друка Дмитра Михайловича про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за порушення, передбачене ч. 5 ст. 122, ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст.126 КУпАП та накладання адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 гривень, провадження по справі закрито.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (ЄДРПОУ 40108646, адреса: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернеста, 3) на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 429 (чотириста двадцять дев`ять) гривень 44 копійки.
Відповідач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на істотне порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 21 листопада 2023 року у справі №644/4497/23 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідачем вказано, що позивач був зупинений під час керування транспортним засобом, що зафіксовано відеозаписом з нагрудної камери поліцейського та на підставі статті 35 Закону України «Про Національну поліцію». Інспектор підійшов до водія, представився, пояснив причину зупинки транспортного засобу, даний факт було зафіксовано на нагрудну бодікамеру № 475000 працівника поліції. Позивачеві в повному обсязі роз`ясненні його права, передбачені статтею 63 Конституції України, статтею 268 КУпАП. На відеозаписах з нагрудної камери поліцейського № 475000 зафіксовано, як 17.06.2023 близько 22:34 ОСОБА_1 керував транспортним засобом мопед «Honda Dіо», а саме видно, як позивач безпосередньо сидить зверху транспортного засобу «Honda Dіо», який здійснював рух, без мотошлому, що слугувало причиною зупинки позивача.  За результатом розгляду справи, згідно з вимогами статей 251, 252, 268, 278, 279, 280 КУпАП, поліцейським встановлений факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 126 КУпАП. У зв`язку з вищевказаним, вважає, що позовна заява ОСОБА_1 щодо скасування постанови не підлягає задоволенню, оскільки постанова серії ДП018 № 665368 була складена у відповідності до норм чинного законодавства.
На думку апелянта судом першої інстанції помилково трактовано відеозапис наданий відповідачем в якості доказів, а саме, що відповідно до диску №1, 17.06.2023 року о 22.34 годині на початку запису зафіксовано ОСОБА_1 , який перебуває зверху на мопеді та перекочується з одного узбіччя на інше, мотор не працює, мопед котиться, оскільки твердження, що мопед котиться вже передбачає рух транспортного засобу, а отже, слід зробити висновки, що позивач здійснював функції водія, хоча суд вважає, що такі дії не підпадають під визначення терміну «керував транспортним засобом».
Позивач не скористався своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.
Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, справа розглядається за відсутності сторін. 
Згідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, колегія суддів, враховуючи неявку у судове засідання всіх учасників справи, вважає за можливе фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.
Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та дослідивши наявні у них докази, обговоривши підстави та доводи апеляційної скарги, дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення вимог поданої відповідачем апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що згідно постанови інспектора взводу № 1 роти № 3 батальйону № 4  УПП в Харківській області ДПП старшого лейтенанта поліції Друка Дмитра Михайловича, серії ДПО №665368 від 18.06.2023 року, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 122, ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн.
Зі змісту постанови вбачається, що 17.06.2023 о 22.34 год. в м. Харкові,                                       вул. Виконкомивська, 28, водій керував мопедом Honda Dio, без мотошолому, не пред`явив посвідчення водія та не мав права керування даним т/з, чим порушив п.п. 2.3.г, 2.1.а, 2.4.а ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 122, ч. 1 ст. 126, ч. 2                 ст. 126 КУпАП.
Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач звернувся до суду з даним позовом. 
Суд першої інстанції задовольняючи позов ОСОБА_1 виходив з того, що відповідачем, під час складання оскаржуваної постанови, допущено порушення щодо її змісту, не зазначено назву, реєстраційний номер транспортного засобу, виправлення дати складання постанови, нерозбірливість викладеної фабули правопорушення, кваліфікації дій ОСОБА_1 , що є безумовною підставою для скасування даної постанови. Крім того, суд зазначив, що відеозапис, наданий відповідачем на підтвердження факту вчиненого правопорушення, не містить безпосереднього факту керування позивачем транспортним засобом.
Надаючи оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За положеннями статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Закону України «Про Національну поліцію», з метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07 листопада 2015 року затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.
Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.
Постанова виноситься в разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою, шостою, восьмою, десятою і одинадцятою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою, третьою, четвертою, шостою і сьомою статті 122, частиною першою статті 123, статтями 124-1, 125, частинами першою, другою і четвертою статті 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128 - 129, частиною першою статті 132-1, частинами третьою, шостою, восьмою, дев`ятою, десятою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140, частинами шостою, сьомою і восьмою статті 152-1 КУпАП.
Згідно з пунктом 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліції», поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Відповідно до пункту 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 №3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).
Відповідно до пункту 2.1 а) ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом.
Пунктом 2.3 г) ПДР України встановлено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний під час руху на мотоциклі і мопеді бути в застебнутому мотошоломі і не перевозити пасажирів без застебнутих мотошоломів.
Пунктом 2.4 а) ПДР України встановлено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.
Окрім того, згідно пункту 1.1. ПДР України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.
Статтею 15 Закону України "Про дорожній рух" встановлено, що право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. На території України відповідно до Конвенції про дорожній рух діють національні та міжнародні посвідчення водія. Порядок видачі, обміну та встановлення терміну дії таких посвідчень визначається Кабінетом Міністрів України.
У відповідності до статті 16 Закону України "Про дорожній рух" водій зобов`язаний мати при собі, зокрема, посвідчення водія.
Згідно частини п`ятої статті 122 КУпАП визначено відповідальність за порушення, передбачені частинами першою - четвертою цієї статті, що спричинили створення аварійної обстановки, а саме: примусили інших учасників дорожнього руху різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян.
У відповідності до частини 1 статті 126 КУпАП визначено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.
Відповідно до вимог частини 2 статті 126 КУпАП визначено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.
З аналізу частини п`ятої статті 122, частини першої та другої статті 126 КУпАП убачається, що відповідальність водія за порушення цих норм настає за умови керування особою транспортним засобом.
Відповідно до пункту 1.10 ПДР України, водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.
Згідно з пунктом 27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23.12.2005, керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.
Крім того, в пункті 38 постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 20 лютого 2019 року (справа № 404/4467/16-а (2-іс/811/3/17) зазначено, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування».
Отже, керування транспортним засобом – це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху – для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.
Відповідно до статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Таким чином, у разі відсутності події керування транспортним засобом, або його не доведенні належними доказами, особа не може бути піддана адміністративній відповідності.
Колегією суддів встановлено та сторонами не заперечувалось, що постановою інспектора взводу № 1 роти № 3 батальйону № 4 УПП в Харківській області ДПП старшого лейтенанта поліції Друка Дмитра Михайловича, серії ДПО №665368 від 18.06.2023 року, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за  ч. 5 ст. 122, ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн.
Зі змісту постанови вбачається, що 17.06.2023 року о 22.34 год. в м. Харкові, вул. Виконкомивська, 28, водій керував мопедом Honda Dio, без мотошолому, не пред`явив посвідчення водія та не мав права керування даним т/з, чим порушив п.п. 2.3.г, 2.1.а, 2.4.а ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 122, ч. 1 ст. 126, ч. 2                 ст. 126 КУпАП.
Як доказ вчинення позивачем адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 122, ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 126 КУпАП, до вказаної постанови зазначено: відеозапис з бодікамер 475000, 472315, відео з реєстратора 70mai.
За нормами частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Згідно зі статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
За визначенням, наведеним у статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
На підтвердження факту вчинення позивачем адміністративних правопорушень, передбачених  ч. 5 ст. 122, ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 126 КУпАП, відповідачем надано до суду відеозаписи на 2-х CD дисках з нагрудних камер поліцейських.
Переглядаючи вказані відеозаписи, судом апеляційної інстанції встановлено, що: 
- на СD № 1 міститься 4 відеофайли з бодікамери 475000: 1, 2, 3, 4 на яких зафіксовані події з 22:34:35 год. 17.06.2023 по 00:06:54 год. 18.06.2023. На початку відеозапису (файл 1) зафіксовано ОСОБА_1 , який перебуває зверху на мопеді та перекочується з дороги на узбіччя, двигун не працює. Позивач пояснює "пытаюсь завести, не получается". Інспектор патрульної поліції самостійно намагається завести транспортний засіб (мопед) поворотом ключа в замку запалювання, однак йому не вдається це зробити, скутер не заводиться, двигун не працює. ОСОБА_1 пояснює поліцейським, що він не керував мопедом, оскільки він не заводиться через відсутність пального. Далі на відеофайлах зафіксоване спілкування поліцейських із позивачем, доставлення його до відділу поліції, спілкування позивача із поліцейськими у відділі поліції під час встановлення особи позивача;
- на СD № 2 міститься 7 відеофайлів: 
6 відеофайлів з бодікамери 475000: 5, 6, 7, 8, 9,10 на яких зафіксовані події з 23:32:39 год. 17.06.2023 по 02:15:56 год. 18.06.2023 у відділі поліції та поруч із відділом поліції біля службового автомобіля, зокрема, спілкування позивача із поліцейськими під час встановлення особи позивача, складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст.ст. 122, 126 КУпАП  та складання постанови серії ДПО18 № 665368; 
1 відеофайл IMG_8957 з реєстратора 70mai на якому зафіксовані події з 22:34:06 год. по 22:35:06 17.06.2023, зокрема, що працівники поліції на службовому автомобілі під`їхали до транспортного засобу – мопеда, на якому сидів ОСОБА_1 . Вказаний мопед стояв на дорозі без руху, горів ліхтар стоп-сигналу. Надалі, ОСОБА_1 почав відштовхуватись ногами від землі та відкочуватись на мопеді до узбіччя. Звук на відео відсутній.
Отже, з досліджених відеозаписів встановлено, що момент руху транспортного засобу (мопеда) Honda Dio під керуванням ОСОБА_1 відсутній.
Також на відеозаписах відсутній момент зупинки працівниками поліції транспортного засобу (мопеду) під керуванням ОСОБА_1 .
Таким чином, наданими відеофайлами не підтверджено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом – мопедом.
В свою чергу позивач посилається на те, що фактично працівники поліції під`їхали до зупиненого транспортного засобу – мопеду, на якому він сидів. Позивач надав пояснення, що він не керував транспортним засобом, оскільки мопед не заводиться.
Між тим, допитаний в судовому засіданні суду першої інстанції свідок ОСОБА_3 пояснив, що 18.06.2023 року у неділю, був на гаражах у ОСОБА_4 , відпочивали, засиділись, почали викликати таксі для ОСОБА_5 , але ніхто не їхав, у ОСОБА_6 є скутер, попросив відвезти ОСОБА_5 , по дорозі закінчилось пальне, він залишив ОСОБА_5 біля скутера, а саме пішов шукати пальне, АЗС не працювала, він пішов до друзів. Скутер не їхав, його можна було лише штовхати.
Свідок ОСОБА_2 суду пояснив, що він має скутер HONDA LEAD, реєстраційний номер НОМЕР_1 , він не в дуже доброму стані. 17.06.2023 року у вихідний день відпочивали, до комендантської години ОСОБА_7 попросив відвезти ОСОБА_1 додому, але оскільки йому було ніколи він довірив ОСОБА_8 це зробити. ОСОБА_8 знає краще ніж ОСОБА_5 , тому дозволив саме ОСОБА_8 використати скутер, оскільки таксі приїхати відмовилось.
Також, в ході розгляду справи, судом встановлено, що за подією, яка мала місце 17 червня 2023 року о 22.34 год. в АДРЕСА_1 стосовно ОСОБА_1 також було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ                    № 285219 від 18.06.2023  за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 20.12.2023 у справі № 639/3343/23 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП – закрито, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. За даними Єдиного державного реєстру судових рішень вказана постанова не була оскаржена до суду апеляційної інстанції.
Вказаною постановою встановлено, що наявні у справі суперечності між даними зазначеними в протоколі про адміністративне правопорушення та встановленими фактичними обставинами, відсутність в матеріалах справи, зокрема, фіксації факту керування транспортним засобом, ставлять під сумнів винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.
Частиною четвертою статті 78 КАС України закріплено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Оскільки постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 20 грудня 2023 року у справі № 639/3343/23 встановлено відсутність факту керування позивачем транспортним засобом 17 червня 2023 року за участі тих самих осіб, то в силу положень частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені у постанові Жовтневого районного суду м. Харкова від 20 грудня 2023 року у справі № 639/3343/23, яка набрала законної сили, не підлягають доказуванню при розгляді даної справи.
Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КУпАП, а саме, постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Із дослідженої копії спірної постанови вбачається, що постанова має виправлення дати її складання, ім`я особи щодо якої складено постанову. З урахуванням нечіткого викладення тексту постанови не є можливим встановити, які саме пункти ПДР, передбачені п. 2.3., 2.4., які мають декілька підпунктів, були ймовірно порушені позивачем. Окрім того, відповідно до постанови ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за ч. 5 ст. 122, ч. 1, ч. 2 ст. 126 КУпАП. У графі "Суть адміністративного правопорушення, опис обставин, установлених при розгляді справи", зокрема, зазначено, що водій керував мопедом Honda Dio без мотошолому, не пред`явив посвідчення водія та не мав права керування даним т/з. При цьому, зі змісту постанови  не вбачається в чому полягало порушення ОСОБА_1 ч. 5 ст. 122 КУпАП, якою передбачено відповідальність за порушення, передбачені частинами першою - четвертою цієї статті, що спричинили створення аварійної обстановки, а саме: примусили інших учасників дорожнього руху різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що постанова Інспектора взводу        № 1 роти № 3 батальйону № 4 УПП в Харківській області ДПП Друка Дмитра Михайловича, серії ДПО18 № 665368 від 18.06.2023 не відповідає вимогам статті 280 КУпАП, оскільки при розгляді справи про адміністративне правопорушення не було з`ясовано чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні, а також не було з`ясовано інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доводи апеляційної скарги відповідача щодо дотримання поліцейським всіх вимог закону про забезпечення позивача можливості реалізувати права, визначені статтею 268 КУпАП, не спростовують висновків про відсутність доказів керування особою транспортним засобом.
Виходячи з вищезазначеного, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
Інші доводи на, які посилався апелянт не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.
Разом з тим, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Згідно частини першої-четвертої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
У відповідності до пункту 1 частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції  залишити без задоволення.
Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 21.11.2023 по справі                        № 644/4497/23  залишити без змін.
  
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя 		В.А. Калиновський	
Судді	   	З.О. Кононенко    О.М. Мінаєва