07.02.24
22-ц/812/217/24
Справа номер 489/4085/23 Головуючий суду першої інстанції – Рум`янцева Н. О.
Провадження номер 22-ц/812/217/24 Доповідач суду апеляційної інстанції – Локтіонова О. В.

 П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2024 року м. Миколаїв 

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: 
головуючого – Локтіонової О. В.,
суддів – Коломієць В. В., Серебрякової Т. В., 
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана через її представника ОСОБА_2 , на заочне рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11 вересня 2023 року, ухвалене за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 
 
У С Т А Н О В И В:
 
Короткий зміст позовних вимог
 
В липні 2023 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі – Банк або АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, який обґрунтовувало наступним.
 
07 березня 2019 року між Банком та відповідачем було укладено кредитний договір, відповідно до якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, який зобов`язувалася погашати щомісячно. 
У зв`язку з неналежним виконанням позичальником умов договору станом на 04 квітня 2023 року утворилася загальна заборгованість за кредитним договором у сумі 238 681,38 грн, яка складається з заборгованості за тілом кредиту у сумі 203 072,14 грн та заборгованості за відсотками за користування кредитом в сумі 35 609,24 грн.
Посилаючись на те, що боржник заборгованість у добровільному порядку не погасила, позивач просив стягнути її у судовому порядку в сумі 238 681,38 грн, а також судовий збір в сумі 3580,22 грн.

Короткий зміст судових рішень суду першої інстанції

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11 вересня 2023 року позов Банку задоволено.
З ОСОБА_1 на користь позивача стягнуто заборгованість за кредитним договором у сумі 238 681,38 грн, а також судовий збір у сумі 3580,22 грн.
Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки дослідженими доказами доведено, що відповідач має перед Банком вищенаведену заборгованість, вона повинна її компенсувати позивачу.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27 грудня 2023 року ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Не погодившись із заочним рішенням суду, ОСОБА_1 через представника подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.
Обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу, відповідач зазначала, що суд першої інстанції належним чином про час та місце розгляду справи її не повідомив, оскільки вона не проживає за місцем реєстрації. Її місцем проживання до 24 лютого 2022 року було місто Київ, а наразі вона перебуває у Швейцарії. Зазначене було відомо позивачу з моменту укладання кредитного договору. Відповідач визнала отримання кредиту у Банку. Однак, наголошувала на тому, що відсотки в умовах воєнного стану не можуть бути нараховані, про що зазначено у пункті 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України.
Також апелянт не погоджується з ухвалою суду першої інстанції про відмову у перегляді заочного рішення від 27 грудня 2023 року, оскільки, по-перше, зазначена ухвала була постановлена без доступу відповідача до правосуддя, бо суд безпідставно відмовив у участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, по-друге висновок суду про обізнаність відповідача про наявний на розгляді суду спір є хибним, оскільки докази про це відсутні, по-третє, суд першої інстанції безпідставно прийшов до висновку про відсутність у заяві про перегляд заочного рішення, посилання на будь-які докази, які мають істотне значення для справи. Відповідачем було надано докази наявності поважних причин її не з`явлення в судове засідання. 

Доводи інших учасників справи

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, у якому наголошено на тому, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги безпідставними.

Фактичні обставини справи

07 березня 2019 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір шляхом підписання сторонами анкети заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, за умовами якого відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. 
Питання щодо нарахування відсотків за користування кредитними коштами сторонами не вирішувалося. 
Умови та Правила з надання банківських послуг, надані позивачем як доказ нарахування заборгованості, відповідачем не підписувалися, а отже не погоджувалися, а тому не можуть розцінюватися як частина кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання Анкети-заяви.
Підписуючи анкету, ОСОБА_1 зазначила, що як зареєстрованим так і фактичним місцем її проживання є АДРЕСА_1 . Аналогічна інформація міститься у наданій нею копії паспорту громадянина України.
За інформацією Єдиного державного демографічного реєстру станом на 24 липня 2023 року ОСОБА_1 реєстрацію свого місця проживання не змінювала.
Протягом дії договору позичальником було отримано дві кредитні картки: 14 березня 2019 року строком дії до 31 березня 2022 року та 21 березня 2019 року строком дії до 31 березня 2023 року.
19 березня 2019 року   ОСОБА_1 . Банком було встановлено кредитний ліміт в сумі 130 000 грн, який 12 липня 2019 року був збільшений до 200 000 грн. 
У розрахунку заборгованості Банк зазначає, що відповідач має перед ним заборгованість станом на 04 квітня 2023 року у сумі 238 681,38 грн, яка складається з 203 072,14 грн заборгованості за тілом кредиту та 35 609,24 грн заборгованості за простроченими відсотками. 
Виписка по рахунку відповідача свідчить, що за період користування кредитними коштами відповідач отримала 4 719 035,77 грн, а на погашення заборгованості спрямувала 4 528 325,50 грн. У повному обсязі вона тіло кредиту не погасила. Її борг за тілом кредиту становить 190 710,27 грн.

Позиція апеляційного суду та нормативно-правове обґрунтування

За приписами частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до частини 13 статті 7ЦПКУкраїни розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, відзив, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Щодо доводів апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права при постановленні ухвали від 27 грудня 2023 року.
З матеріалів справи вбачається, що 18 грудня 2023 року відповідач через свого представника подала заяву про перегляд заочного рішення від 11 вересня 2023 року.
20 грудня 2023 року Ленінський районний суд м.Миколаєва постановив ухвалу про прийняття заяви до розгляду. Судове засідання щодо розгляду цієї заяви було призначено на 27 грудня на 13 год 30 хв.
22 грудня 2023 року через систему «Електронний суд» представник відповідача надіслав заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, яка була зареєстрована судом першої інстанції 25 грудня 2023 року.
27 грудня 2023 року суд розглянув заяву відповідача без участі учасників справи. Суд залишив без розгляду заяву представника відповідача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференцїі, оскільки вона була подана у строк менш ніж п`ять днів до судового засідання. Також суд відмовив у задоволенні заяви відповідача про перегляд заочного рішення у зв`язку відсутністю підстав для цього. Суд зазначив, що відповідач належним чином була повідомлена про участь у справі, доказів, що мають істотне значення для правильного вирішення справи не подала.
Згідно з нормами статті 212 ЦПК України учасники справи мають право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за умови наявності у суді відповідної технічної можливості, про яку суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі, крім випадків, коли явка цього учасника справи в судове засідання визнана судом обов`язковою. Учасник справи подає заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання. Копія заяви в той самий строк надсилається іншим учасникам справи. Учасники справи беруть участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та електронного підпису згідно з вимогами Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положень, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).
Відповідно до ст.287, 288 ЦПК України заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви. У результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Колегія суддів констатує, що дійсно представником відповідача заява про участь у розгляді справи в режимі відеоконференції була подана з дотриманням строків, передбачених законом, а тому висновок суду про залишення її без розгляду був помилковим.
Проте, судом першої інстанції з урахуванням законодавчо дозволеної можливості розглядати вказану заяву за відсутності сторін правильно було переглянуто заяву про перегляд заочного рішення 27 грудня 2023 року за відсутності учасників справи.
Також є правильним висновок суду про залишення вказаної заяви без задоволення, оскільки судом було встановлено, що відповідач належним чином була повідомлена про розгляд справи щодо стягнення кредитної заборгованості, виходячи з вимог ст.128 ЦПК України, і при поданні заяви про перегляд рішення не подала докази, що мали істотне значення для правильного вирішення справи саме щодо стягнення заборгованості. 
Щодо вирішення позовних вимог
Згідно з частиною першою статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення є розгляд судом справи (питання) за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою. 
Відповідно до норм статті 128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.
У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Згідно з ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26 липня 2023 року за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 11 вересня 2023 року на 15 год 40 хв.
Копію ухвали та позовної заяви із судовою повісткою було направлено ОСОБА_1 за її зареєстрованим місцем проживання по АДРЕСА_1 . Однак, зазначене поштове відправлення було повернуто до суду першої інстанції 12 серпня 2023 року із відміткою, що адресат відсутній (а.с.109).
Враховуючи вищевикладені вимоги законодавства, ОСОБА_1 була належним чином повідомлена про розгляд справи, а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про можливість розгляду справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення у справі.
Вищенаведене свідчить про відсутність підстав для скасування рішення суду на підставі п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України.
Між тим, колегія суддів вважає, що є підстави для зміни рішення суду, виходячи з наступного.
Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини 1статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1статті 1048 ЦК України).
Частиною 2статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно з частиною 1статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно з статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Судом встановлено, що у анкеті-заяві позичальника ОСОБА_1 розмір процентів та інші складові кредиту не зазначено.
Наданий банком паспорт споживчого кредиту не може бути взято до уваги, оскільки, по-перше, він підписаний ОСОБА_3 , а не відповідачем, а, по-друге, підписання паспорту споживчого кредиту споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, адже у паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін та його змісту (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20). Крім того, у самому паспорті зазначено, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної у цьому паспорті.
Обґрунтовуючи вимоги про стягнення процентів, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором Банк посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг.
Проте матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Тарифи та Умови і правила розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність в анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані Банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.
Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які наявні в матеріалах даної справи, не містять підпису ОСОБА_1 , тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного сторонами 07 березня 2019 року шляхом підписання заяви-анкети.
Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами.
Виписка по рахунку відповідача свідчить, що ОСОБА_1 користувалася кредитними коштами, здійснювала погашення заборгованості, однак не в повному обсязі. 
За період, який розглядається, відповідач отримала від Банку 4 719 035,77 грн кредитних коштів, на їх погашення спрямувала 4 528 325,50 грн. Її борг за тілом кредиту становить 190 710,27 грн.
Проаналізувавши викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні як в частині зменшення суми заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача (190 710,27 грн), так і в частині розподілу судових витрат, які з урахуванням часткового задоволення позову (80%) становлять 2864,20 грн.
Оскільки рішення суду першої інстанції змінено, то відповідно до ст.141 ЦПК України з позивача на користь відповідача за розгляд справи в суді апеляційної інстанції підлягає стягненню судовий збір у сумі 859,25 грн.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (пункти 1 і 2 частини 1 статті 374 ЦПК України).
Відповідно до вимог статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З огляду на вищевказане, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції зміні.

Керуючись ст.374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , яка подана через її представника ОСОБА_2 , задовольнити частково.
Заочне рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11 вересня 2023 року змінити, зменшивши заборгованість за кредитним договором від 07 березня 2019 року до 190 710,27 грн, а судовий збір до 2864,20 грн.
Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь  ОСОБА_1 судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у сумі 859,25 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий           О. В. Локтіонова

Судді         В. В. Коломієць

Т. В. Серебрякова

Повний текст постанови складено 07 лютого 2024 року.