ПОСТАНОВА

іменем України
31 січня 2024 року
м. Київ
справа № 727/10599/21
провадження № 51-7634 км 23
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд) у складі:
головуючої                                                  ОСОБА_1 ,
суддів                                                           ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання              ОСОБА_4 ,
прокурора                                                    ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження у суді апеляційної інстанції, на вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 18 квітня 2023 року та ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 14 вересня 2023 року щодо 
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Липкани Бричанського району Республіки Молдова, який проживає в АДРЕСА_1 , 
виправданого за пред`явленим йому обвинуваченням у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 296 Кримінального кодексу України (далі - КК).
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
1.За вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 18 квітня 2023 року ОСОБА_6 визнано невинуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК, та виправдано через відсутність у його діях складу кримінального правопорушення. Вирішено питання щодо речових доказів.
2.Позов представника потерпілого АТ «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз» про відшкодування майнової шкоди залишено без розгляду.
3.Чернівецький апеляційний суд ухвалою від 14 вересня 2023 року вирок місцевого суду залишив без змін. 
4.Органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачувався в тому, що 17 березня 2021 року в період часу з 12:00 год. по 18:30 год., знаходячись в  громадському місці на дорозі по вул. Вільнюській, 4 в м. Чернівці, грубо порушуючи громадський порядок, виражаючи при цьому явну неповагу до загально прийнятих норм поведінки в суспільстві, у присутності сторонніх осіб, безпричинно розпочав конфлікт з працівниками АТ «Чернівцігаз», виражаючись нецензурною лайкою на їх адресу, а також відштовхнув електрозварювальника ОСОБА_7 та вирвав молоток з рук працівника бригади служби експлуатації мереж та аварійно-відновлювальних робіт ОСОБА_8 , після чого почав розмахувати молотком та бити ним по газовій трубі, від ударів якого утворювались іскри, що створювало небезпеку всім присутнім, оскільки міг відбутись вибух. При цьому, ОСОБА_6 прив`язав електричний провід від електрозварювального апарату до газопроводу, чим фактично унеможливив процес зварювальних робіт, та внаслідок зазначених дій було призупинено роботи з усунення витоку газу.
5. Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачувався хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
6.У касаційній скарзі прокурор просить з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність скасувати судові рішення і призначити новий розгляд у суді першої інстанції. На обґрунтування своєї позиції вказує, що судами обох інстанцій не було надано оцінки показанням ряду свідків. Апеляційний суд, крім того, в ухвалі дав свою оцінку показанням свідка ОСОБА_9 , безпосередньо не допитавши його. Вказує на помилковість висновків суду про відсутність в діях ОСОБА_6 хуліганського мотиву явної неповаги до суспільства.
7. З огляду на це, на думку прокурора, судами надано неправильну правову оцінку обставинам справи та допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, наслідком якого є безпідставне виправдання ОСОБА_6 . Судові рішення на думку прокурора не відповідають вимогам статей 370, 374Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК).
8.На адресу Суду від захисника ОСОБА_10 надійшли заперечення на касаційну скаргу у яких він, наводячи відповідні аргументи просить касаційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а судові рішення без зміни. Також захисник просить розглянути касаційну скаргу без його участі та участі виправданого ОСОБА_6 .
Позиції учасників судового провадження
9. Учасникам кримінального провадження було належним чином повідомлено про дату, час та місце касаційного розгляду. Клопотань про його відкладення не надходило.
10. Прокурор у судовому засіданні підтримав касаційну скаргу частково, просив скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.
Мотиви Суду
11. Відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами нижчих інстанцій норм матеріального та процесуального права, правильність правової оцінки обставин і не уповноважений досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскаржених судових рішеннях, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
12. Статтею 370 КПК передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.
13. Положеннями ст. 94 КПК встановлено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
14. За змістом ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.
15. Згідно з п. 3. ч. 1 ст. 373 КПК виправдувальний вирок ухвалюється в разі, якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.
16. Відповідно до  п. 1 ч. 3 ст. 374 КПК мотивувальна частина виправдувального вироку повинна містити формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого із зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення. За змістом цієї норми закону в мотивувальній частині виправдувального вироку мають бути викладені результати дослідження, аналізу та оцінки доказів у справі, зібраних сторонами обвинувачення та захисту, в тому числі і поданих у судовому засіданні.
17. Ухвалюючи виправдувальний вирок стосовно ОСОБА_6 , суд першої інстанції вищевказаних вимог кримінального процесуального закону дотримався.
18. Перевіривши зібрані на досудовому слідстві докази та оцінивши кожен з них із точки зору допустимості, належності, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність в діях ОСОБА_6 складу кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК, та виправдав його на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК. Як убачається з мотивувальної частини вироку, у ній викладено формулювання обвинувачення, пред`явленого ОСОБА_6 , та підстави його виправдання із зазначенням відповідних мотивів.
19. Як встановлено місцевим судом, між ОСОБА_6 та працівниками газової служби виникла конфліктна ситуація з приводу, того що, на думку ОСОБА_6 , працівниками газової служби здійснювались роботи по відключенню його будинку від газопостачання з огляду на що, інкриміновані дії він вчинив з метою захисту своїх законних прав та інтересів, які на його думку порушувались.
20. Зокрема, місцевий суд дійшов такого висновку на підставі аналізу показань ОСОБА_6 , який пояснив, що за декілька днів до вказаних подій, до нього додому приходив працівник газової служби з повідомленням про наявність заборгованості за газопостачання та відключення його будинку від газопостачання в разі несплати боргу. 17 березня 2021 року йому зателефонував сусід та повідомив, що коло його будинку ведуться якісь технічні роботи. Вийшовши на вулицю, він зрозумів, що працівники газової служби приїхали, щоб відключити його від газопостачання, а тому, щоб не залишитись без газу в холодну пору року з малолітніми дітьми, він стрибнув в яму. Вказані обставини підтвердив і свідок ОСОБА_11 , який зазначив, що після розмови з працівниками газової служби, він одразу ж зателефонував ОСОБА_6 та повідомив, що йому будуть «відрубувати газ», після чого ОСОБА_6 , одразу ж вибіг з хати та почав просити не відключати газопостачання. 
21. Судом досліджено також показання свідків ОСОБА_12 , який зазначив, що працівники газопостачальної компанії в той день спершу сказали йому, що викопали траншею щоб відключити ОСОБА_6 від газопостачання, оскільки останній мав заборгованість за спожитий газ; ОСОБА_13 , який ствердив, що до ОСОБА_6 заходив якийсь чоловік, представився працівником газової служби та сказав, що йому за неоплату послуги газопостачання відключать газ, якщо він протягом дня не оплатить заборгованість та погрожував, що причину для відключення газу вони знайдуть; ОСОБА_14 , який в судовому засіданні зазначив, що йому в той день зателефонував ОСОБА_6 та повідомив, що його відключають від газопостачання за неоплату; ОСОБА_9 , який повідомив суду, що мав бесіду з  ОСОБА_6 з приводу заборгованості за газопостачання, надавав йому письмові попередження щодо можливого відключення помешкання від газопостачання й усно попереджував про це. 
22. За таких обставин суд дійшов висновку що дії ОСОБА_6 були спрямовані на захист порушених його законних прав та інтересів, оскільки він мав підстави вважати, що працівниками газової служби здійснювались роботи щодо відключення його будинку від газопостачання за неоплату ним цієї послуги.
23. Безпосереднім об`єктом кримінально-правової охорони за ст. 296 КК є  громадський порядок, тобто суспільні відносини, що сформовані внаслідок дії правових норм, а також морально-етичних засад, звичаїв, традицій та інших позаюридичних чинників і полягає в дотриманні усталених правил співжиття.
24. Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони хуліганства є мотив явної неповаги до суспільства. Домінування у свідомості винного такого внутрішнього спонукання і відсутність особистого мотиву посягання на потерпілого є головним критерієм відмежування хуліганства як злочину проти громадського порядку та моральності від злочинів проти особи.
25. Для юридичної оцінки діяння за ст. 296 КК обов`язковим є поєднання ознак об`єктивної сторони цього злочину у виді грубого порушення громадського порядку, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, і суб`єктивної сторони, зокрема, мотиву явної неповаги до суспільства.
26. Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року[1], за відсутності відповідного мотиву, коли застосування насильства зумовлене неприязними стосунками з потерпілим і прагненням завдати шкоди конкретній особі з особистих спонукань, сам по собі факт вчинення протиправних дій у громадському місці в присутності сторонніх осіб не дає достатніх підстав для кваліфікації їх як хуліганства.  
27. Таким чином, ураховуючи обставини справи, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшли висновку що дії ОСОБА_6 були спрямовані на захист порушених його законних прав та інтересів, що виключає наявність в його діях мотиву явної неповаги до суспільства, та відповідно кваліфікацію правопорушення за ч. 1 ст. 296 КК. З такими висновками погоджується і колегія суддів, а тому доводи прокурора у цій частині є безпідставними.
28. Одночасно Суд вважає, що посилання в касаційній скарзі прокурора на постанову Верховного Суду від 09 лютого 2022 року[2]не є відповідним, оскільки зазначене рішення було ухвалено Судом з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, які суттєво відрізняються від обставин у даному кримінальному провадженні. 
29. Вирок місцевого суду відповідає вимогам статей 370, 374 КПК.
30. Апеляційний суд, переглядаючи вказаний вирок за апеляційною скаргою прокурора, ретельно перевірив доводи, викладені в ній, які за змістом є  аналогічними доводам у касаційній скарзі та обґрунтовано спростував їх, виклавши в ухвалі мотиви прийнятого рішення, з якими погоджується і суд касаційної інстанції. 
31. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам статей 370, 419 КПК.
32. Доводи касаційної скарги прокурора про те, що суди першої та апеляційної інстанцій не взяли до уваги та не надали оцінки показанням свідків    ОСОБА_15 ,     ОСОБА_16 ,     ОСОБА_17 ,     ОСОБА_7 ,     ОСОБА_18 . Суд вважає безпідставними, оскільки вони не узгоджуються з матеріалами кримінального провадження. Так зі змісту вироку вбачається, що в ньому детально викладено показання зазначених свідків, проаналізовано та надано їм відповідну оцінку. 
33. Також з матеріалів кримінального провадження вбачається, що 23 червня 2023  року під час апеляційного розгляду у порядку ч. 3 ст. 404 КПК задоволено клопотання сторони обвинувачення про повторне дослідження доказів, а саме допит зазначених свідків. Безпосередньо допитавши їх, суд апеляційної інстанції, зазначив, що відноситься до них критично, оскільки в матеріалах справи відсутні письмові докази на їх підтвердження.
34. Доводи прокурора про те, що суд апеляційної інстанціїбезпосередньо не допитавши свідка ОСОБА_9 спотворив та надав іншу оцінку його показанням, є  неспроможними. Як убачається з ухвали суду апеляційної інстанції цей суд лише виклав скорочений варіант показань свідка не змінюючи їх суті. З огляду на те, що суд апеляційної інстанції погодився з висновками місцевого суду у цій справі про відсутність у діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, іншої оцінки показанням свідка ОСОБА_9 суд апеляційної інстанції не надавав.
35. Безпідставними є також доводи прокурора, про те що судом першої інстанції частково описані показання свідка ОСОБА_19 та не взято до уваги показання свідка ОСОБА_6 . За своїм змістом ці доводи аналогічні доводам апеляційної скарги та були предметом перевірки суду апеляційної інстанції, який у своїй ухвалі спростував їх зазначивши, що прокурором не вказано, яке значення мають такі показання у даному кримінальному провадженні, які обставини підтверджують, більше того прокурор не заявляв клопотання про повторне дослідження таких доказів судом апеляційної інстанції в порядку ст. 404 КПК. 
36. Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які були би підставами для скасування судових рішень, про що йдеться в касаційній скарзі прокурора, у результаті перевірки кримінального провадження не встановлено.
37. Таким чином, ураховуючи наведене, Суд дійшов висновку, що касаційна скарга прокурора задоволенню не підлягає. 
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Суд
ухвалив:
вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 18 квітня 2023 року та ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 14 вересня 2023 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора - без задоволення.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                                  ОСОБА_2                                  ОСОБА_3 

[1] Постанова Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №288/1158/16-к(провадження №13-28кс19). URL: https://reyestr.court.gov.ua/Review/82998245 

[2] Постанова Верховного Суду від 09 лютого 2022 року у справі № 754/1333/17 (провадження № 51-3362 км 21). URL: https://reyestr.court.gov.ua/Review/103320333