Справа № 466/6882/22                        Головуючий у 1 інстанції: Федорова О.Ф. 
Провадження № 22-ц/811/2942/23                Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

       05 березня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі: 
головуючого судді: Шандри М.М.
суддів: Крайник Н.П., Левика Я.А.
за участю секретаря: Назар Х.Б.
з участю: ОСОБА_1 та його представника - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та її представника - ОСОБА_4 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 13 вересня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод володіння, користування, розпорядження земельною ділянкою,
ВСТАНОВИЛА:
09.09.2022  ОСОБА_1  звернувся до суду з позовом до   ОСОБА_3  про усунення перешкод у володінні, користуванні та розпорядженні земельною ділянкою.
Просив зобов`язати ОСОБА_3 демонтувати належний їй металевий гараж будинку по АДРЕСА_1 , який розташований на належній позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності земельній ділянці, загальною площею 139,7 кв.м та усунути перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні даною земельною ділянкою.
Позовну заяву обґрунтовував тим, що відповідно до договору дарування від 05.12.2009 зареєстрованого в реєстрі за номером 2-2512, ОСОБА_5 подарувала своїй дочці ОСОБА_3 та сину ОСОБА_6 житловий будинок, який розташований у АДРЕСА_1 . Згідно договору у власності ОСОБА_1 перебуває 11/20 ідеальних часток будинку, у власності ОСОБА_3 у власності є 9/20 ідеальних часток будинку. Вказує, що ОСОБА_3 поруч із подарованим будинком за адресою АДРЕСА_1 побудувала власний будинок АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 має земельну ділянку, подвір`я для обслуговування будинку, подвір`я є огородженим. До будинку відповідача є окремий заїзд - ворота з АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 розташовані поруч та розділені огорожею. Стверджує, що у договорі дарування від 25.12.2009 спірний металевий гараж не згадується. Зазначає, що відповідач встановила металевий гараж на земельній ділянці самовільно. Вказаний гараж ніким і ніколи не був узаконений, виготовлений кустарним способом із металевих листів і кусків металу. Позивач також зазначає, що у його приватній власності знаходиться земельна ділянка загальною площею 139,7 кв.м. для обслуговування 11/20 частки належного позивачу будинку. Зазначає що спірний металевий гараж належить відповідачу ОСОБА_3 , розташований на належній позивачу ділянці. Позивач вказує, що звертався до відповідача із проханням демонтувати спірний гараж та перемістити його на земельну ділянку, що належить відповідачу. Проте відповідач відмовляється вчинити ці дії. Вважає, що відповідач чинить перешкоди позивачу у володінні, користуванні та розпорядженні належною йому на праві приватної власності земельною ділянкою. Позивач зазначає, що у 2018 році звертався до Шевченківського районного суду м. Львова, сторонами було укладено мирову угоду, яка було затверджена ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 10.12.2018 року. В позовній заяві зазначено, що після спливу терміну мирової угоди, яка на думку позивача становить три роки, він звертався до суду із позовною заявою про ОСОБА_3 про усунення перешкод у володінні, користуванні та розпорядженні земельної ділянки. Вказана позовна заява залишена без розгляду.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 13 вересня 2023 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 .
В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права.
Вважає, що відповідач чинить перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні належною йому на праві приватної власності земельною ділянкою. Зазначає, що позивачу необхідно провести реконструкцію свого будинку, зміцнити фундамент, а також знести гараж поруч з будинком та на цьому місці добудувати приміщення до будинку, але зробити цього не може, оскільки на його ділянці розміщений самовільно побудований гараж відповідача. Підтвердженням того, є те, що ширина доріжки біля будинку позивача 1 м, що унеможливлює здійснення реконструкції будинку та інших робіт. 
Просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.
Відзив на апеляційну скаргу до суду не подано.
У судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його представник - ОСОБА_2 , просили рішення скасувати, позовні вимоги задовольнити, покликаючись на доводи, викладені у скарзі. ОСОБА_3 та її представник - ОСОБА_4 просили апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.
Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).
Згідно із 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на  які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами,  які  були досліджені в   судовому засіданні.
Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам відповідає.
Статтею 14 Конституції України передбачено, що право власності на землю гарантується.
Відповідно до статті 319, частини першої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до частини першої статті 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.
Поняття земельної ділянки як об`єкта права власності визначено у частині першій статті 79 ЗК України як частини земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.
Власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів (стаття 91 ЗК України).
Відповідно до статті 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо).
Частинами другою, третьою статті 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.
Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (стаття 391 ЦК України).
Судом встановлено, що 25 грудня 2009 року між ОСОБА_5 (дарувальником) та ОСОБА_1 , ОСОБА_3 (обдаровувані) було укладено договір дарування, посвідчений Палажій Г.В., держаним нотаріусом Другої львівської державної нотаріальної контори, 25.12.2009 та зареєстрованого в реєстрі за номером № 2-2512.
Відповідно до п.1 договору дарування, посвідченого Палажій Г.В., держаним нотаріусом Другої львівської державної нотаріальної контори, 25.12.2009 та зареєстрованого в реєстрі за номером № 2-2512 дарувальниця передала, а обдаровувані прийняли в дарунок житловий будинок АДРЕСА_1 , у таких частках: ОСОБА_1 - 11/20 часток вищевказаного будинку, ОСОБА_3 - 9/20 частки того ж житлового будинку.
Житловий будинок, позначений в плані (А-1) - цегляний, складається з двох житлових кімнат, житловою площею 36,0 кв.м. та двох кухонь. Загальна площа будинку становить 64,2 кв.м. До будинку відносяться такі господарські булівлі: цегляний гараж (Б), цегляний сарай - (В), металева хвіртка - (1), металева огорожа (2), металеві ворота - (3).
В п. 4 договору дарування, посвідченого Палажій Г.В., державним нотаріусом Другої львівської державної нотаріальної контори 25.12.2009 та зареєстрованого в реєстрі за номером № 2-2512, сторони встановили такий порядок користування відособленими приміщеннями будинку, відповідно до часток кожного, згідно з висновком про визначення ідеальних часток між співвласниками, виготовленим Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» від 22.12.2009 № 4/52243:
- у володіння та користування обдарованого ОСОБА_1 перейшли такі приміщення будинку відповідно до технічного паспорта, виготовленого Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації від 18.12.1998: коридор, визначений в плані - 2-1, площею 5,8 кв.м; кухня - 2-2, площею 5,7 кв.м; житлова кімната - 2-3 площею 19,9 кв.м; цегляний гараж літ. «Б», цегляний сарай літ. «В», частина огорожі № 2, ворота № 3, що складає 11/20 ідеальних часток вище вказаного будинку.
- у володіння та користування обдарованого ОСОБА_3 перейшли такі приміщення будинку відповідно до технічного паспорта, виготовленого Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації від 18.12.1998: коридор, визначений в плані 1-1, площею, 7.0 кв.м; санвузол - 1-2, площею 3,3 кв.м; житлова кімната - 1-3, площею 16,1 кв.м; кухня - 1-4, площею 6-4 кв.м.; хвіртка №1, 1/2 частина огорожі №2, що складає 9/20 ідеальних часток вище вказаного будинку.
Між ОСОБА_5 та відповідачем ОСОБА_3 26 грудня 2001 року укладено договір дарування 25/100 частки житлового будинку, посвідчений Андріїв М.В., приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу 26.12.2001 та зареєстровано в реєстрі за № 3269.
У відповідності до умов п. 2 договору дарування 25/100 частки житлового будинку, посвідченого Андріїв М.В., приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу 26.12.2001 та зареєстровано в реєстрі за № 3269, відповідач ОСОБА_3  набула у власність 25/100 частки будинку    АДРЕСА_1 . На цій же земельній ділянці, де розташований згаданий жилий будинок, позначений в плані літерою «А-2», побудований з цегли, знаходяться такі господарсько-побутові будівлі та споруди: цегляна літня кухня (літера «В»), цегляні сараї (літери «Д», «Н»), фундаментний сарай (літера «О»), дерев`яні сараї (літери «З»; «К»), дерев`яні туалети (літери «Г»; «У»; «П»), металеві гаражі (літери «Ж»; «Л»), цегляний гараж (літера «Е»), гіпсоблоковий погріб (літера «пг», дерев`яна огорожа (№2), огорожі з металевої сітки (№3; №4), металева хвіртка (№5).
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 10 грудня 2018 року у справі № 466/3500/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третьої особи без смостійних вимог Льввської міської ради про виділ частки, що є у спільній сумісній власності було затверджено мирову угоду, укладену 07 грудня 2018 року між позивачем ОСОБА_1  з однієї сторони, відповідачем ОСОБА_3 , з другої сторони, за умовами якої:
Позивач ОСОБА_1  та відповідач ОСОБА_3 , у відповідності до ст. 207, 208, 255 ЦПК України, з метою врегулювання спору, на основі взаємних поступок, уклали мирову угоду про наступне:
У відповідності до висновку експертизи № 24-14 від 15 жовтня 2014 року, висновку експертизи № 35-18 від 03 грудня 2018 року пропонується надати наступні частки земельної ділянки:
1. Співвласнику ОСОБА_1 (11\20 ідеальної частки), надати земельну ділянку, площею 139,7 кв.м., геометричними розмірами, по периметру за годинниковою стрілкою від точки «А», по межі земельної ділянки 17,28м., по лінії розподілу, яка проходить по середині стіни, що розділена кімнати 1-3 та 2-3 житлового будинку 4,91м., 1,00м., 3,79м., 2,70м., по межі земельної ділянки 3,74м., 2,33м., 4,81м., 0,44м., 3,28м., 0,72м., 2,85м., 3,48м. (див.жовтий колір табл.№1 додатку до висновку). На земельну ділянку, яка належить ОСОБА_1 , площею 25,7 кв.м., на якій розташований металевий гараж та зовні вздовж стін гаража, на ширину один метр (див. заштрихована частина жовтого кольору на табл. №2 додатків до висновку) геометричними розмірами по периметру за годинниковою стрілкою від точки 12: 1,00м., 6,25м., 4,28м., 5,81м., 0,44м., 3,28м., пропонується встановити право сервітуту строкового (будівля є нерухомим майном) для співвласника ОСОБА_3 , згідно ст. 99 Земельного кодексу України, для користування  та на випадок необхідності проводити ремонтні роботи будівлі гаражу.
2.Співвласнику ОСОБА_3 9/20 ідеальних частки (пропонується надати земельну ділянку площею 114,3 кв.м. геометричними розмірами по периметру проти годинникової стрілки від точки «Б», по межі земельної ділянки 3,07м., 0,97м., 3,44м., 2,22м., 3,45м., 7,81м., по лінії розподілу, яка проходить посередині стіни, що розділяє кімнати 1-3 та 2-3 житлового будинку 4,91м., 1,00м., 3,79м., 2,70м. по межі земельної ділянки 19,41 м. (див.зелений колір табл. №2 додатків до висновку).
Для забезпечення проходу до гаражу, користування гаражем та на випадок необхідності проводити ремонтні роботи  по будівлі гаража, співвласнику ОСОБА_3 , на частку земельної ділянки, кадастровий номер  46110137500:11:0022, яку запропоновано надати співвласнику ОСОБА_1 у висновку експертного дослідження №24-14 від 15 жовтня 2014 року пропонується встановити право сервітуту на ділянку, площею 35,1 кв.м. (див. заштрихована частина земельної ділянки жовтого кольору табл. №1, додатків до висновку), геометричними розмірами по периметру за годинниковою стрілкою по від точки 11:3,28м., 0,72м., 1,9м., 1,0м., 1,9м., 5,69м., 3,28м., 5,07м., 1,0м., 3,74м., 2,33м.,4,81м., 0,44м.
Позивачу ОСОБА_1 та відповідачу ОСОБА_3 роз`яснено суть ст.ст. 207, 208, 255 ЦПК України.
В зв`язку з укладенням і затвердженням мирової угоди цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третьої особи без самостійних вимог - Львівської міської ради про виділ частки майна, що є у спільній сумісній власності - провадженням закрито.
Ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".
У разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень.
Строк пред`явлення ухвали до виконання три роки з дати її постановлення.
Як вбачається із матеріалів ухвала про затвердження мирової угоди не була оскаржена. 
Витягом з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер 176078320 від 02.08.2019 підтверджено проведення за ОСОБА_1 державної реєстрації прав на земельну ділянку, площею (га): 0,0254, 11/20 частки на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, серія ЯМ № 016216, виданий 20.12.2012 управлінням Держкомзему у місті Львів, ухвала Шевченківського районного суду м. Львова 10.12.2018 (справа №466/3500/14-ц) (а.с.23).
Виходячи із вищенаведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач був обізнаний із розміщенням на належній йому земельній ділянці спірного гаража, а також добровільно погодився на встановлення для відповідача права безоплатного сервітуту на земельну ділянку, площею 35,1кв.м. з метою доступу до гаража, згідно мирової угоди затвердженої ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 10 грудня 2018 року у справі №466/3500/14-ц, яка ніким не оспорювалась та є чинною.
Доводи апеляційної скарги про те, що спірний металевий гараж відповідач встановила на земельній ділянці самовільно не заслуговують на увагу, оскількивідповідно до договору дарування від 26.12.2001, посвідченого Андріїв М.В., приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу та зареєстровано у реєстрі за № 3269, відповідач ОСОБА_3  набула у власність металевий гараж позначений на плані літерою «Ж», що знаходяться на земельній ділянці належній позивачу, що визнали сторони у судовому засіданні.
Згідно норм ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення залишити без змін.
Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 13 вересня 2023 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено: 15.03.2024

Головуючий        
                                               
Судді