Справа № 344/16520/23 
Провадження № 33/4808/291/24 
Категорія ст. 130 ч.1 КУпАП 
Головуючий у 1 інстанції Деркач Н. І. 
Суддя-доповідач Гриновецький Б.М. 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2024 року м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Гриновецький Б.М. з участю апелянта ОСОБА_1 , розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою на постанову Івано-Франківського міського суду від 7 лютого 2024 року щодо нього, 
                в с т а н о в и в :

Цією постановою                         ОСОБА_1 , 
        ІНФОРМАЦІЯ_1 
притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП з накладенням штрафу 17 000 грн. і позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік. 
ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він 03 вересня 2023 року о 1 год. в м. Івано-Франківськ, по вул. Галицька,109, керував транспортним засобом марки «Opel Astra» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння водій відмовився у встановленому законом порядку, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, тим самим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає постанову суду незаконною й необґрунтованою через істотні процесуальні порушення. Зазначає, що в той час коли його зупинили працівники поліції, він прямував в лікарню через погане самопочуття і в стані сп`яніння не перебував, а тому і відмовився від проходження огляду. Ставить під сумнів відеозапис події, оскільки вважає його неналежним та недопустимим доказом. Наводить норми закону, які регулюють підстави для поновлення апеляційного строку та поважність їх пропуску і вказує, що він 20.02.2024 року звернувся в суд з клопотанням про надання інформації про розгляд справи щодо нього і у відповідь отримав інформацію, що 7.02.2024 року його притягнуто було до відповідальності за ст.130 ч.1 КУпАП, при цьому судовому засіданні він не був і справа розглянута без його участі. Просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду та останню скасувати. 
Клопотання апелянта про поновлення пропущеного апеляційного строку підлягає задоволенню, оскільки його пропущено з поважних причин. Як з`ясовано, він пропустив незначний термін, він не брав участі в судовому засіданні, не отримав копії постанови суду, потратив час на пошуки адвоката, що в сукупності перешкодило вчасно подати апеляційну скаргу.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 про підтримання апеляції, перевіривши справу, проаналізувавши апеляційні доводи та матеріали справи, апеляційний суд прийшов до переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст.ст. 7, 280, 283 КУпАП постанова судді в справі про адміністративне правопорушення повинна бути законною й обґрунтованою.
Постанова суду щодо ОСОБА_1 цим нормам закону не відповідає, вона не може залишатися в силі, тому підлягає скасуванню через істотні процесуальні порушення.
При цьому судом першої інстанції не враховано, що згідно конституційних й конвенційних принципів верховенства права, законності й змагальності сторін - людина, її права та свободи є найвищими цінностями і визначають зміст і спрямованість діяльності держави, суди зобов`язані неупереджено і неухильно додержуватись вимог Конституції України та чинних законів і міжнародних договорів.
Судом не взято до уваги вимоги практики ЄСПЛ про те, що особливості процесуального розгляду справ про адміністративні правопорушення мають прирівнюватися до кримінального процесуального законодавства. Ця справа належить до такої категорії проваджень.
В діях ОСОБА_1 є певні ознаки пред`явленого правопорушення, але його вину не підтверджено у встановленому законом порядку поза розумним сумнівом.
Постанова суду не може залишатися в силі через істотні процесуальні порушення, в тому числі права особи на захист. 
Суд не мав процесуального права проводити судовий процес без даних про вручення  ОСОБА_1 копії протоколу про правопорушення, що підтверджується відеозаписом події (а.с.7). Апелянт заперечив таке вручення. Апеляційний суд розцінює це як істотне порушення прав  ОСОБА_1 на захист, оскільки йому фактично належно не пред`явлено адміністративне звинувачення, йому не вручено акт звинувачення, що передбачено ст. 254 КУпАП. Таке порушення є процесуальною перешкодою для притягнення його до відповідальності і є безумовною підставою для скасування постанови суду. Суд не має повноважень на вручення нової копії протоколу, оскільки не є стороною обвинувачення. 
Апеляційний суд не може спростувати доводи апелянта, які підтверджується відеозаписом події про те, що останньому перед початком і при процедурі проходження огляду на стан сп`яніння, не було належним чином забезпечено право на реальну допомогу адвоката, не роз`яснено право на мовчання і не свідчити проти себе, що є істотними процесуальними порушеннями її конституційного права на правовий захист (ст. 59 Конституції України) і ставить під сумнів висновок суду про доведеність вини правопорушника, що в силу правового принципу «плодів отруєного дерева» дає підстави визнати всі здобуті поліцейськими дані у цій справі недопустимими доказами. 
Вказане порушення не усувається посиланням в протоколі на ст. 268 КУпАП, оскільки ця норма стосується прав особи в судовому засіданні, але не при складанні протоколу і її було проголошено вже після завершення процедури огляду водія і складання протоколу.
Апеляційний суд виключає з обвинувачення ОСОБА_1 ознаки сп`яніння: почервоніння обличчя і неадекватна поведінка, оскільки вони не підтверджуються даними відеозапису.
Апеляційний суд погоджується з доводами апелянта про те, що протокол не може бути доказом вини правопорушника. Хоча норми КУпАП визнають протокол за доказ у справах про адміністративні правопорушення, однак апеляційний суд вважає це порушенням принципу верховенства права, загальних засад правосуддя та практики Європейського Суду з прав людини, оскільки протокол це лише форма викладу адміністративного звинувачення, де може бути лише перелік обвинувачення правопорушника, а сам протокол не є доказом його вини.
За таких обставин апеляційний суд немає процесуально-правових підстав для відхилення апеляційних доводів апелянта про недоведеність вини ОСОБА_1 , тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду скасуванню, як невмотивована й необґрунтована.
За вищенаведених порушень постанова підлягає скасуванню, а справа підлягала б направленню на новий судовий розгляд. Але згідно ст. 294 КУпАП для повернення справи на новий розгляд в апеляційного суду немає повноважень.
З огляду на викладене, ОСОБА_1 підлягав би виправданню за недоведеністю його вини, однак чинний КУпАП не передбачає такої підстави.
Тому, враховуючи практику ЄСПЛ та загальні принципи судочинства, верховенство права, апеляційний суд констатує істотні порушення при оформленні протоколу та судовому розгляді справи, що є підставою для скасування оскарженої постанови.
Інші апеляційні доводи апеляції не дають підставу для скасування постанови суду.

К е р у ю ч и с ь ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови суду.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, постанову Івано-Франківського міського суду від 7 лютого 2024 року щодо нього скасувати, провадження у справі закрити на підставі ст. 247 п.1 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП.
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя:                                                                        Б.М. Гриновецький