ПОСТАНОВА 
Іменем України

(додаткова)

11 січня 2024 року                                                                 м. Кропивницький

справа № 398/3862/21
провадження № 22-з/4809/3/24 

       Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
Голованя А.М. (головуючий, суддя-доповідач), Дуковського О.Л., Дьомич Л.М.,
за участю секретаря судового засідання Гончар О.В.
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Школа Олена Миколаївна,
розглянув у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_3 про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21 грудня 2022 року у складі судді Нероди Л.М.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21 грудня 2022 року відмовлено у задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватного нотаріуса Школи Олени Миколаївни про визнання недійсним договору дарування частини житлової квартири.
Не погоджуючись з рішеннями суду першої інстанції позивач оскаржила його в апеляційному порядку.
Постановою Кропивницького апеляційного суду від 17 жовтня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21 грудня 2022 року - без змін.
16.10.2023 представник відповідача ОСОБА_3 - Дьорко А.М. подав до апеляційного суду заяву про розподіл судових витрат, в якій зазначив, що докази розміру витрат будуть надані протягом п?яти днів після ухвалення постанови судом апеляційної інстанції.
24.10.2023 до Кропивницького апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_3 про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Учасники справи, які належним чином були повідомлені про час та місце її розгляду, в судове засідання не з?явилися. Від відповідача ОСОБА_3 надійшла заява про розгляд справи без його участі. 
Позивач ОСОБА_1 двічі подавала до апеляційного суду заяву про перенесення розгляду справи. Судове засідання призначене на 29.11.2023 було відкладене за заявою ОСОБА_1 в зв?язку з розглядом в цей день в Олександрійському міськрайонному суді Кіровоградської області цивільної справи за її позовом до ОСОБА_3 . 
Перед судовим засіданням, призначеним на 11.01.2024 ОСОБА_1 ,. подала до суду заяву про перенесення розгляду справи, посилаючись на те, що у теперішній час вона знаходиться на лікарняному та її фізичний стан не дозволяє їй приїхати до м. Кропивницький. Також посилалась на дуже складні погодні умови в області.
Дослідивши заяву ОСОБА_1 , колегія суддів вважає, що причини неявки в судове засідання, на які вона посилається не є поважними з огляду на наступне.
Так, до заяви від 11.01.2024 позивач додала медичну довідку № 411 без дати, яка видана ОСОБА_1 , 1951 р.н. в тому, що вона знаходиться під диспансерним наглядом лікаря Офісу сімейної медицини м. Олександрії.
Колегія суддів звертає увагу, що із вказаної довідки не можливо встановити факт перебування ОСОБА_1 на лікарняному, а диспансерний нагляд лише свідчить про наявність у неї певних захворювань. Крім того, зазначена довідка не містить дати її видачі.
Посилання позивачки на погані погодні умови не заслуговує на увагу, оскільки 11.01.2024 в Кіровоградській області погодні умови є задовільними, попередження засобами масової інформації та Державною службою України з надзвичайних ситуацій з приводу їх погіршення відсутні.
Враховуючи зазначене, з метою недопущення порушення строків розгляду заяви, та приймаючи до уваги, що ОСОБА_1 належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні її клопотання про відкладення розгляду справи, та провести розгляд справи без її участі.
Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.
Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України імперативно визначено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи в межах заявленого клопотання, колегія суддів вважає, що заява відповідача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Відповідно до п. 3 ч. 1, ч. 3 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до вимог ч. 2, 8 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Згідно з вимогами статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
Принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
З матеріалів справи вбачається, що 16.10.2023 представник відповідача Дьорко А.М. подав до апеляційного суду заяву про розподіл судових витрат, в якій зазначив, що докази розміру витрат будуть надані протягом п?яти днів після ухвалення постанови судом апеляційної інстанції.
В судовому засіданні 17.10.2023 було проголошено вступну та резолютивну частини постанови апеляційного суду.
24.10.2023 до Кропивницького апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_3 про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, яка була здана на пошту 19.10.2023, тобто в п`ятиденний строк передбачений ст. 141 ЦПК України.
       Відповідач просив стягнути з ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн. 00 коп., які він поніс у зв?язку зі наданням правової допомоги адвокатом.
       На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу ОСОБА_3 надав копію договору про надання правової допомоги від 05.07.2023, укладеного між ним та адвокатом Дьорко А.М., копію акту здачі-приймання наданої правової допомоги від 18.10.2023, копію рахунка № 02 від 18.10.2023.
       Розмір витрат на правничу допомогу відповідач обґрунтовує наданими адвокатом Дьорко А.М. послугами за час розгляду справи апеляційним судом, які передбачені договором про надання правової допомоги та зазначені в акті здачі-приймання виконаних робіт: 1) складання відзиву від 17.07.2023, що включає в себе консультації з клієнтом ОСОБА_3 (2 години на суму 280,00грн), вивчення спірних правовідносин (3 години на суму 420,00 грн), узгодження правової позиції з клієнтом ОСОБА_3 (1 година на суму 140,00 грн), безпосереднє складання відзиву (3 години на 4160,00 грн), а всього на 5000,00 грн.; 2) участь в судовому засіданні 17.10.2023 - 1000,00 грн.
       Отже, загальна сума гонорару (винагороди), яку сплатив Клієнт ОСОБА_3 адвокату Дьорко А.М.  становить 6000 грн. 00 коп.
       Апеляційний суд, розподіляючи витрати, понесені відповідачем на професійну правничу допомогу, дійшов висновку про те, що надані ним докази понесених витрат на правову допомогу, є безумовною підставою для їх відшкодування в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір доведений, документально обґрунтований та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
Надаючи оцінку співмірності розміру понесених стороною витрат на адвоката з обсягом наданих ним послуг і виконаних робіт, суди, як правило, з`ясовують, які конкретно роботи (послуги) виконав (надав) адвокат. При цьому, суди враховують не лише, чи передбачено виконання цих робіт договором, але й чи відповідають вони критерію необхідності - чи було їх вчинення обов`язковим, і чи доцільним було їх виконання - чи вплинули вони на перебіг розгляду справи.
З урахуванням критеріїв співмірності, складності справи та обсягу і складності виконаної адвокатом роботи та значимості таких дій у справі виходячи з її конкретних обставин, апеляційний суд вважає, що зазначені стороною позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000 грн. є належним чином обґрунтованими та відповідають принципу розподілу судових витрат.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
Проаналізувавши надані відповідачем докази надання правничої допомоги із зазначенням вартості послуг наданих адвокатом, апеляційний суд вважає, що відображена у них інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом Дьорко А.М. роботи (наданих послуг) відповідає критерію розумності та співмірності виконання відповідних робіт.
Керуючись ст. ст. 137, 141, 259, 270 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву  ОСОБА_3 задовольнити.
Стягнути з  ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) 6000 (шість тисяч) грн. 00 коп. в рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату послуг з надання професійної правничої допомоги у зв`язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду. 

Головуючий суддя                                                         А.М. Головань
Судді                                                                                         О.Л. Дуковський
       Л.М. Дьомич