ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.01.2024 року                              м. Дніпро                      Справа №  908/859/22
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді:     Кощеєва І.М. (доповідач),
суддів:                           Дарміна М.О., Чус О.В.,

секретар судового засідання: Манець О.В.

представники сторін:
від позивача:      Шевцов П.В. - адвокат
від відповідача: Громут    В.І. - адвокат

розглянувши у відкритому судовому засіданні 
в режимі відеоконференції      апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою відповідальністю "КРОП-ІНКРІС" 
на рішення Господарського суду Запорізької області від 06.06.2023 р.
( суддя Корсун В.Л., м. Запоріжжя, повний текст рішення складено 12.06.2023 р.)
у справі
за позовом:     
Товариства з обмеженою відповідальністю "КРОП-ІНКРІС"
до:     
Товариства з обмеженою відповідальністю "Полетехніка"
про зобов`язання поставити товар

ВСТАНОВИВ:
1.             Короткий зміст позовних   вимог.
Товариство з обмеженою відповідальністю "КРОП-ІНКРІС" звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Полетехніка", про зобов`язання Відповідача поставити на адресу Позивача - гербіцид Раундап Пауер у кількості 10 000,00 кг.
В обґрунтування позовних вимог, Позивач вказує на те, що на виконання умов договору № КА-001/2021 від 16.01.2021 р., Відповідач мав поставити на адресу Позивача у строк до 30.03.2021 р. гербіцид Раундап Пауер у кількості 10 000 кг. Строк поставки та кількість товару були визначені сторонами у специфікаціях № 003 від 18.10.2021 р. та № 004 від 19.10.2021 р.. Позивачем було сплачено вартість товару, що мав бути поставлений, у сумі 3 883 415,00 грн. Проте Відповідач своїх зобов`язань за договором не виконав та не поставив в обумовлений строк відповідний товар.
В судовому засіданні представник Відповідача просив суд першої інстанції відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

2.          Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у     справі.
Рішенням Господарського суду Запорізької області від 06.06.2023 р. у задоволенні позову відмовлено.
3.         Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Не погодившись із зазначеним рішенням суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "КРОП-ІНКРІС", в якій просить рішення господарського суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.
4.         Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, Скаржник вважає, що рішення Господарського суду Запорізької області від 06.06.2023 р. по справі № 908/859/22 не відповідає, є таким, що порушує норми процесуального та матеріального права, та підлягає скасуванню. При цьому, застосований судом першої інстанції підхід в оцінці доказів не відповідає наведеним вимогам та не демонструє того, що доводи Позивача у цій справі були почуті.
При цьому Скаржник зазначає, що Господарським судом Запорізької області, було встановлено, що Відповідач, отримав грошові кошти за Товар ( Гербіцид Раундап Пауер ), який він повинен був поставити ( у кількості 10 000 кг ) Позивачу. В матеріалах справи, відсутні будь-які докази, які б давали підстав стверджувати, що Відповідач здійснив поставку вищевказаного Товару ( Гербіцид Раундап Пауер ) у кількості 10 000 кг. Відповідач, під час розгляду справи у суді першої інстанції, не заперечував, що ним отримано грошові кошти, які йому були сплачені на підставі виставлених ним рахунків, у рахунок поставки ним Позивачу Гербіциду Раундап Пауер у кількості 10 000 кг. Отже, у даному випадку, виставлені рахунки Відповідача, є пропозицією у розумінні приписів ст. 641 ЦК України, щодо поставки товару - Раундап Пауер у кількості 10 000 кг. на визначену у ньому суму, а здійснена Позивачем оплата є офертою ( прийняттям пропозиції ) на суму 3 883 415,25 грн. Крім того, Відповідачем, клопотанням №174 від 03.05.2023 р., долучено до матеріалів даної справи видаткову накладну № 0913143405 від 15.04.2021 р. та оборотно-сальдову відомість, на підтвердження того, що ним ( Відповідачем ), придбано у ТОВ «МОНСАНТО УКРАЇНА» Товар - Гербіцид Раундап Пауер, як на підтвердження обставин, що у нього були наміри поставити даний Товар Позивачу.
Скаржник наголошує на тому, що станом на день звернення з даною позовною заявою у Позивача були відсутні оригінали Специфікації № 003 від 18.10.2021 р. та № 004 від 19.10.2021 р., про що сам Позивач і зазначав у позовній заяві. Оскільки, предметом спору по даній судовій справі, є саме зобов`язання Відповідача, поставити Товар по Специфікації № 003 від 18.10.2021 р. та № 004 від 19.10.2021 р., то при наявності у Позивача підписаних з обох сторін Договору № КА-001/2021 від 16.01.2021 р. цих Специфікацій № 003 та № 004, Позивач здійснив би їх долучення до матеріалів справи. Позивач зазначає, що підписані Специфікації № 003 від 18.10.2021 р. та Специфікації № 004 від 19.10.2021 р. до Договору № КА-001/2021 від 16.01.2021 р. були отримані ( передані від представника Відповідача нарочно ) безпосередньо перед судовим засіданням, яке було призначено на 17.05.2023 р., відтак надати докази отримання цих документів від Відповідача у Позивача не має можливості.
Водночас, на думку Скаржника, таке процесуальне обмеження, як відмова суду у поновленні процесуального строку для подання доказів, а саме: Специфікації № 003 від 18.10.2021 р. та Специфікації № 004 від 19.10.2021 р. до Договору № КА-001/2021 від 16.01.2021 р., оскільки предметом позову є зобов`язати Відповідача поставити Позивачу Товар, саме по цим вищезазначеним Специфікаціям, призвело до порушення самої суті права Позивача, оскільки, як вбачається з рішення Господарського суду Запорізької області, Позивачу відмовлено у задоволенні позовних вимог, які Позивач просив задовольнити, а саме - зобов`язати Відповідача поставити Товар саме по цим вищезазначеним Специфікаціям.
На переконання Скаржника - Господарським судом Запорізької області, застосовано надмірний формалізм в частині не поновлення процесуального строку на подання вищевказаних документів, оскільки не поновлення строку, а відтак і не долучення зазначених документів (доказів) до матеріалів справи, призвели до того, що порушене право Позивача, за захистом якого останній звернувся до суду, залишились порушеним та суд це право Позивача не захистив, виходячи з обмеженості у процесуальному законодавстві.

5.          Узагальнений виклад позиції інших учасників справи.
Від Товариства з обмеженою відповідальністю "Полетехніка" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому Товариство не погоджується з доводами апеляційної скарги, вважає її безпідставною і необґрунтованою.
Зокрема, Товариство посилається на те, що на підтвердження заявлених позовних вимог Позивачем додано до матеріалів позовної заяви копії специфікацій № 003 від 18.10.2021 р. та № 004 від 19.10.2021 р., які не підписані представниками сторін та на яких відсутні відтиски печаток обох сторін, що унеможливлює у законодавчо визначений спосіб зробити висновок про досягнення сторонами домовленості про поставку товару саме на вказаних у специфікаціях умовах.
Товариство також вказує на те, що суд першої інстанції відмовляючи в задоволення клопотання Позивача про поновлення строку для подання доказів - специфікацій № 003 від 18.10.2021 р. та № 004 від 19.10.2021 р. до договору № КА-001/2021 від 16.01.2021 р. та долучення до матеріалів справи № 908/859/22 копій вказаних специфікацій - дійшов вірного та обґрунтованого рішення.
Крім того, Товариство зазначає про те, що Господарський суд Запорізької області дійшов обґрунтованого та вірного висновку про те, що Позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що поставка товару мала бути здійснена саме у кількості 10 000,00 кг. у строк до 30.03.20022 р., а доводи Позивача правомірно розцінені судом як такі, що заявлені декларативно та мають на меті у такий спосіб досягнути бажаного результату у вигляді прийнятного для Позивача рішення всупереч наявним матеріалам справи.

6.          Рух справи в суді апеляційної інстанції.
Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 26.06.2023 р. для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді - Антоніка С.Г. ( доповідач ), судді - Іванова О.Г., Дарміна М.О.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 27.06.2023 р. здійснено запит матеріалів справи із Господарського суду Запорізької області та відкладено вирішення питання про рух апеляційної скарги до надходження матеріалів справи до суду апеляційної інстанції.
07.07.2023 р. матеріали справи     № 908/859/22     надійшли до суду апеляційної інстанції.
10.07.2023 р. у зв`язку з перебуванням судді Дарміна М.О. у відпустці по справі для вирішення питання відкриття апеляційного провадження здійснений повторний автоматизований перерозподіл, за результатами якого справу передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Антоніка С.Г., суддів Іванова О.Г., Орєшкіної Е.В.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 10.07.2023 р., судовою колегією у визначеному складі,  справу     № 908/859/22     прийнято до свого провадження для вирішення питання відкриття апеляційного провадження. Відкрито     апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "КРОП-ІНКРІС"     на рішення     Господарського суду Запорізької області від     06.06.2023 р. у справі     № 908/859/22. Розгляд справи призначено у судовому засіданні на     23.08.2023 р.
02.08.2023 р. розпорядженням керівника апарату суду відповідно до пункту 2.4.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл справи     № 908/859/22     у зв`язку з відставкою судді Антоніка С.Г..
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.08.2023 р., справу     № 908/859/22     передано колегії суддів у складі:     Березкіна О.В. ( доповідач ), Дармін М.О., Орєшкіна Е.В.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 11.08.2023 р., судовою колегією у визначеному складі,  прийнято справу     № 908/859/22     до свого провадження. Розгляд справи призначено на     02.10.2023р..
Розпорядженням керівника апарату суду від 16.10.2023 р., у зв`язку з     припиненням повноважень судді Березкіної О.В., відповідно до ст. 123 Закону України "Про судоустрій та статус суддів",     призначено проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи, відповідно до п. 2.4.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Центральному апеляційному господарському суді, затверджених рішенням, оформленим протоколом зборів суддів Центрального апеляційного господарського суду № 2 від 08.10.2018 р. зі змінами.
Автоматичною системою документообігу для розгляду справи визначено суддю-доповідача Кощеєва І. М. у складі колегії суддів: Чус О.В., Дарміна М.О..
Від представника товариства з обмеженою відповідальністю "Полетехніка" надійшло клопотання про його участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, з використанням власних технічних засобів. Адреса електронної пошти, що буде використана заявником для входу до системи "EasyCon".
    Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 19.10.2023 р. судовою колегією у визначеному складі, прийнято справу     № 908/859/22     до свого провадження. Розгляд справи призначено в судовому засіданні     на 17.01.2024 р.. Вирішено провести судове засідання у справі з представником товариства з обмеженою відповідальністю "Полетехніка" в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду ( зал судового засідання № 511 ) в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в системі відеокоференцзв`язку.
    У судовому засіданні 17.01.2024 р., проведеному в режимі відеоконференції, була оголошена вступна та резолютивна частини постанови Центрального апеляційного господарського суду.

7.      Встановлені судом обставини справи.
16.01.2021 р. між ТОВ «Полетехніка» ( Сторона -1 ) та ТОВ «КРОП-ІНКРІС»                      ( Сторона -2 ) укладено договір № КА-001/2021, за умовами п. 1.1. якого цим договором регулюються відносини сторін з поставки насіння для сівби, засобів захисту рослин, мінеральних добрив (далі - товар). Найменування, ціна (вартість), кількість, строки, порядок оплати та поставки товару, розмір товарного кредиту, визначаються сторонами в специфікаціях, які є невід`ємною частиною договору.
Пунктом 3.1. договору визначено, що Сторона -2 оплачує товар на підставі рахунку Сторони -1, перерахуванням грошових коштів в гривні на поточний рахунок Сторони -1 у строк та у порядку, зазначеному в специфікації. Платіж є здійсненим з моменту зарахування грошових коштів на поточний рахунок Сторони -1. Розрахунки можуть здійснюватися в інший спосіб, визначений специфікацією. Якщо оплата буде здійснена без рахунку-фактури, Сторона -1 самостійно здійснює зарахування отриманих грошових коштів.
Розділом 4 договору сторони погодили порядок поставки товару. Так, поставка товару здійснюється Стороною -1 на умовах, визначених згідно ІНКОТЕРМС редакції 2010 р. в порядку та у строк, визначений в специфікації до договору ( п. 4.1. договору ).
Датою поставки є дата підписання видаткової накладної. Ризик випадкової загибелі, знищення, втрати, пошкодження товару переходить до Сторони -2 з дати поставки товару. Право власності переходить до Сторони -2 з дати підписання сторонами видаткової накладної, або у інший строк, встановлений специфікацією на товар.
Відповідно до п. 6.1. договору, договір набуває чинності з моменту підписання та скріплення печатками сторін і діє один календарний рік, але в будь-якому разі до повного виконання договору.
На виконання умов договору, Відповідачем було виставлено наступні рахунки для оплати: № 24618 від 21.10.2021 р. на суму 311 225,00 грн ( гербіцид Раундап Пауер 500 кг на суму 188 581,25 грн; гербіцид Харнес 902 к.е. 500 л на суму 122 643,75 грн ); № 24042 від 18.10.2022 р. на суму 311 461,00 грн ( гербіцид Раундап Пауер 500 кг на суму 188 724,25 грн; гербіцид Харнес 902 к.е. 500 л на суму 122 736,75 грн ); № 30141 від 01.12.2021 р. на суму 1 758 363,75 грн ( гербіцид Раундап Пауер 4500 кг на суму 1 758 363,75 грн ); № 29995 від 29.11.2021 р. на суму 1 747 746,00 грн ( гербіцид Раундап Пауер 4 500 кг на суму 1 747 746,00 грн ).
Позивач платіжними дорученнями № 5870 від 21.10.2021 р. на суму 311 225,00 грн, № 5835 від 18.10.2021 р. на суму 311 461,00 грн, № 6278 від 01.12.2021 р. на суму 1 578 363,75 грн, № 6262 від 29.11.2021 р. на суму 1 747 746,00 грн оплатив виставлені Відповідачем рахунки.
Відповідно до видаткових накладних № 58356 від 26.11.2021 р. на суму 1 251 012,75 грн та № 58359 від 26.11.2021 р. на суму 1 250 919,75 грн, Відповідачем було поставлено Позивачеві товар - гербіцид Харнес 90 к.е. в об`ємі 10 000 л на загальну суму 2 501 932,50 грн.
Як вказує в позовній заяві Позивач, Відповідачем не було поставлено товар - гербіцид Раундап Пауер в кількості 10 000 кг. При цьому, Позивач наголошує на тому, що відповідно до специфікацій № 003 від 18.10.2021 р. та № 004 від 19.10.2021 р. строк поставки товару - до 30.03.2021 р. включно.
Листом за вих. № 128 від 18.04.2022 р., Позивач звернувся до Відповідача щодо не поставки в обумовлені специфікаціями № 003 від 18.10.2021 р. та № 004 від 19.10.2021 р. строки товару - гербіциду Раундап Пауер в кількості 10 000 кг, за поставку якого Позивачем було сплачено 3 883 415,25 грн.
Листом за вих. № 146 від 29.04.2022 Позивач вдруге звернувся до Відповідача з питанням чи буде виконано умови договору щодо поставки товару - гербіциду Раундап Пауер в кількості 10 000 кг.
16.05.2022 р. Позивач надіслав на адресу Відповідача вимогу за вих. № 178 від 13.05.2022 р., в якій вимагав поставити обумовлений договором № КА-001/2021 від 16.01.2021 р. товар - гербіцид Раундап Пауер в кількості 10 000 кг.
Відповіді на вимогу ТОВ «Полетехніка» надано не було, товар - гербіцид Раундап Пауер в кількості 10 000 кг Позивачеві не поставлено, що стало підставою для звернення до суду з вимогою зобов`язати Відповідача поставити зазначений товар в примусовому порядку.
За наслідками розгляду позову господарським судом прийнято оскаржуване рішення у даній справі.

8.        Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення господарського суду  скасуванню, виходячи з наступного. 
Причиною виникнення спору зі справи стало питання щодо наявності чи відсутності підстав для зобов`язання Відповідача поставити Позивачу товар на виконання умов Договору № КА-001/2021 від 16.01.2021 р., укладеного між ТОВ «Полетехніка» та ТОВ «КРОП-ІНКРІС».  
Отже, сутність розглядуваного спору полягає у спонуканні Відповідача до виконання зобов`язань за договором, щодо поставки, обумовленого в рахунках на спеціфікаціях до договору, товару.
При цьому, п. 8.1. договору сторони визначили, що усі розбіжності, вимоги або претензії, що виникають з прострочення платежів за товар за цим договором, або у зв`язку з ним, або витікають з нього, підлягають вирішенню у постійно діючому Третейському суді при асоціації «Правова ліга» (сайт суду - http://sud.te.ua) у відповідності з його регламентом… Усі інші спори за цим договором (прострочення поставки, дефектність товару, неналежна якість товару тощо) розглядаються відповідно до чинного законодавства України.
Тобто, сторонами в договорі чітко визначено, що на розгляд третейського суду можуть бути передані спори, що витікають лише з прострочення платежів за товар. Спори щодо прострочення поставки мають розглядатися відповідно до чинного законодавства України.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 ГПК України визначено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.
Оскільки, спір між ТОВ «КРОП-ІНКРІС» та ТОВ «Полетехніка» у даному випадку, виник саме з прострочення поставки обумовленого товару, відповідно він підсудний господарському суду. 
Беручи до уваги правову природу укладеного між сторонами Договору № КА-001/2021 від 16.01.2021 р., кореспондуючі права та обов`язки його сторін, оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватися судом з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини з поставки, які (приписи), в свою чергу, згідно ч. 2     ст. 712 ЦК України     передбачають можливість застосування загальних положень про купівлю-продаж.
Викладене зумовлює погодження із доводами місцевого суду щодо визначення норм матеріального права, у світлі яких має вирішуватися питання відносно розглядуваного спору.
Беручи до уваги встановлену     ст. 204 ЦК України     та не спростовану в межах цієї справи в порядку     ст. 215 цього Кодексу     презумпцію правомірності означеного договору, апеляційний суд вважає його належною у розумінні ст. ст. 11,     509 ЦК України     та ст. ст. 173,     174 ГК України     підставою для виникнення та існування обумовлених таким договором кореспондуючих прав і обов`язків сторін.
Як встановлено ч. 1     ст. 265 ГК України, ст. ст. 655,     662     та     663 ЦК України, Продавець зобов`язаний передати товар, визначений у договорі купівлі-продажу у строк, встановлений договором, разом з товаросупровідними документами. Означений обов`язок ч.1     ст.712 цього Кодексу     безпосередньо закріплений і для договору поставки.
Наразі, зобов`язання передати сплачений товар є належним об`єктом судового захисту у розумінні     ст. 5 ГПК України     та     ст. 15 ЦК України     правом Позивача, примушення Відповідача до виконання якого - є належним способом судового захисту у разі наявності порушення такого зобов`язання з боку останнього.
Відповідно до ч. 1     ст. 193 ГК України     та     ст. 526 ЦК України     зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч. 1     ст. 530 ЦК України     якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). При цьому, приписи ч. 7     ст. 193 ГК України     та     ст. 525 ЦК України     встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами     ст. 629 ЦК України     щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.
Відповідно до     ст. 202 ГК України     та     ст. 598 ЦК України     зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.
Предметом апеляційного оскарження та, відповідно, апеляційного розгляду у цій справі є ухвалене судове рішення в частині відмови у зобов`язанні Відповідача поставити на адресу Позивача - гербіцид Раундап Пауер у кількості 10 000,00 кг.
Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції, з посиланням на приписи статей 74, 76, 77 та 78 ГПК України, дійшов висновку про те, що Позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що поставка товару ( у даному випадку гербіциду Раундап Пауер ) мала бути здійснена саме у кількості 10 000 кг у строк до 30.03.2022 р.. Так, зокрема, Позивачем при подачі позову до суду додано не підписані та без відтисків печаток Специфікації за № 003 від 18.10.2021 р. та № 004 від 19.10.2021 р. (додаток до договору № КА-001/2021 від 16.01.2021 р.). При цьому, ухвалою суду від 06.06.2023 р. було відмовлено в задоволення клопотання Позивача про поновлення строк для подання доказів - специфікацій № 003 від 18.10.2021 р. та № 004 від 19.10.2021 р. до договору № КА-001/2021 від 16.01.2021 р. ( які підписані сторонами та скріплені печатками ) та долучення до матеріалів справи     № 908/859/22     належним чином засвідчених копій вказаних специфікацій.
Колегія суддів не погоджується з висновком суду попередньої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на таке.
Положеннями ст. 655 ЦК України закріплено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно із ч. 1 ст. 662 ЦК України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.
За приписами ст. 663 ЦК України, продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень ст. 530 цього Кодексу.
У відповідності до ч. 1 ст. 664 ЦК України, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.
Як встановлено судом -  пунктом 3.1. договору визначено, що Сторона -2 оплачує товар на підставі рахунку Сторони -1, перерахуванням грошових коштів в гривні на поточний рахунок Сторони -1 у строк та у порядку, зазначеному в специфікації. 
При цьому, за умовами п. 1.1. договору найменування, ціна (вартість), кількість, строки, порядок оплати та поставки товару, розмір товарного кредиту, визначаються сторонами в специфікаціях, які є невід`ємною частиною договору.
Відповідно до п. 6.1. договору, договір набуває чинності з моменту підписання та скріплення печатками сторін і діє один календарний рік, але в будь-якому разі до повного виконання договору.
Відповідачем, на виконання умов договору були виставлені наступні рахунки для оплати: № 24618 від 21.10.2021 р. на суму 311 225,00 грн ( гербіцид Раундап Пауер 500 кг на суму 188 581,25 грн; гербіцид Харнес 902 к.е. 500 л на суму 122 643,75 грн ); № 24042 від 18.10.2022 р. на суму 311 461,00 грн ( гербіцид Раундап Пауер 500 кг на суму 188 724,25 грн; гербіцид Харнес 902 к.е. 500 л на суму 122 736,75 грн ); № 30141 від 01.12.2021 р. на суму 1 758 363,75 грн ( гербіцид Раундап Пауер 4  500 кг на суму 1 758 363,75 грн ); № 29995 від 29.11.2021 р. на суму 1 747 746,00 грн ( гербіцид Раундап Пауер 4 500 кг на суму 1 747 746,00 грн ).
Позивач платіжними дорученнями № 5870 від 21.10.2021 р. на суму 311 225,00 грн, № 5835 від 18.10.2021 р. на суму 311 461,00 грн, № 6278 від 01.12.2021 р. на суму 1 578 363,75 грн, № 6262 від 29.11.2021 р. на суму 1 747 746,00 грн оплатив виставлені Відповідачем рахунки.
Відповідно до видаткових накладних № 58356 від 26.11.2021 р. на суму 1 251 012,75 грн та № 58359 від 26.11.2021 р. на суму 1 250 919,75 грн, Відповідачем було поставлено Позивачеві товар - гербіцид Харнес 90 к.е. в об`ємі 10 000 л на загальну суму 2 501 932,50 грн.
Разом з тим, Відповідачем не було поставлено товар - гербіцид Раундап Пауер в кількості 10 000 кг. При цьому, Позивач наголошує на тому, що відповідно до специфікацій № 003 від 18.10.2021 р. та № 004 від 19.10.2021 р. строк поставки товару - до 30.03.2021 р. включно.
Позивач неодноразово звертався до Відповідача щодо не поставки в обумовлені специфікаціями № 003 від 18.10.2021 р. та № 004 від 19.10.2021 р. строки товару - гербіциду Раундап Пауер в кількості 10 000 кг, за поставку якого Позивачем було сплачено 3 883 415,25 грн. ( лист за вих. № 128 від 18.04.2022 р., лист за вих. № 146 від 29.04.2022 р., вимога за вих. № 178 від 13.05.2022 р., в якій вимагав поставити обумовлений договором № КА-001/2021 від 16.01.2021 р. товар - гербіцид Раундап Пауер в кількості 10 000 кг ). 
ТОВ «Полетехніка» товар - гербіцид Раундап Пауер в кількості 10 000 кг Позивачеві не поставив.
Позивачем до матеріалів позовної заяви долучено копії специфікацій № 003 від 18.10.2021 р. та № 004 від 19.10.2021 р., в яких визначено вид, кількість та вартість товару, що має бути поставлений, порядок оплати та строк поставки товару, які не були підписані представниками сторін та в них (специфікаціях) відсутні відтиски печаток обох сторін.
На адресу господарського суду 25.05.2023 р. надійшло клопотання за вих. № б/н від 22.05.2023 р., в якому представник Позивача просив поновити ТОВ «КРОП-ІНКРІС» строк для подання доказів - специфікацій № 003 від 18.10.2021 р. та № 004 від 19.10.2021 р. до договору № КА-001/2021 від 16.01.2021 р. ( які підписані сторонами та скріплені     печатками ) та долучити до матеріалів справи     № 908/859/22     належним чином засвідчені копії вказаних специфікацій.
Разом з цим, ухвалою від 06.06.2023 р. суд першої інстанції відмовив у задоволені вказаного клопотання з тих підстав, що клопотання про поновлення строку на подання доказів в обґрунтування позовних вимог було заявлено на стадії розгляду справи по суті, з`ясування обставин справи і перевірки їх доказами. 
Пославшись на викладеде та приписи ГПК України щодо обов`язку надання учасниками справи доказів, в контексті вимог частин 2, 4 8, 10 ст. 80 ГПК України, місцевий господарський суд в оскаржуваному рішенні зазначив, що надмірний формалізм (у даному випадку занадто формальне ставлення до передбачених законом вимог) в діях суду у цій справі відсутній. 
Колегія суддів враховує, що формалізм у процесі є позитивним й необхідним явищем, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу, проте надмірний формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду, не сприяє правовій визначеності, належному здійсненню правосуддя та є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини "Перед де Рада Каваніллес проти Іспанії", "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії").
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини при застосуванні процедурних правил варто уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом, та порушення принципу правової визначеності (рішення Європейського суду з прав людини у справах "Волчлі проти Франції", "ТОВ "Фріда" проти України").
Водночас під правовим пуризмом у практиці Європейського суду з прав людини розуміється надмірно формальне, бюрократичне застосування правових норм й вчинення дій, що мають юридичне значення, безвідносне врахування їх доцільності, виходячи з обставин конкретної справи й необхідності забезпечення ефективного захисту прав, свобод та інтересів в цивільному або іншому судочинстві, що призводить до порушення права на справедливий судовий розгляд (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України").
Внаслідок надмірного формалізму (правового пуризму) у цій справі суд першої інстанції залишив поза увагою те, що специфікації № 003 від 18.10.2021 р. та № 004 від 19.10.2021 р. до договору № КА-001/2021 від 16.01.2021 р. підписані сторонами та скріплені     печатками. Крім того, у виставлених Відповідачем рахунках, сплачених Позивачем зазначено найменування товару відображеного у вказаних специфікаціях, який частково був поставлений Позивачеві. При цьому, Позивач неодноразово звертався до Відповідача з вимогою про поставку зазначеного у позові товару, вартість якого була сплачена Відповідачеві.
Проте суд попередньої інстанції не надав оцінки вказаним доказам, наданих учасниками справи у сукупності з іншими залученими до справи доказами за загальним правилом ст. 86 ГПК України
При цьому суд апеляційної інстанції враховує, що застосування норм процесуального права має загальний (універсальний) характер, незалежно від суті спірних правовідносин.
Апеляційний суд  зазначає, що Позивач як особа, яка вважає, що її право порушено самостійно визначає докази, які на його думку підтверджують заявлені вимоги. Проте, обов`язок надання правового аналізу заявлених вимог, доказів на їх підтвердження та спростування доводів учасників справи, покладений на господарський суд. Близька за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.06.2020 р. зі справи № 924/233/18.
Визначення поняття доказів, вимоги щодо доказів, властивостей доказів та порядку їх оцінки урегульовано у главі 5 "Докази та доказування" ГПК України.
Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з частинами першою, третьою статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.
17.10.2019 р. набув чинності Закон України № 132-IX від 20.09.2019 р. "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до України змінено назву статті 79 ГПК з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів".
Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.
Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.
Слід зауважити, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17).
Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).
Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") Європейський Суд наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом" ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".
Відповідно до частини четвертої ст. 11 ГПК України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику зазначеного Суду як джерело права.
Ст. 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Суд акцентує увагу, що обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.
Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.
З`ясування відповідних обставин має здійснюватися із застосуванням критеріїв оцінки доказів передбачених ст. 86 ГПК України щодо відсутності у жодного доказу заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо, а також вірогідності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності.
У пунктах 1-3 частини першої ст. 237 ГПК України передбачено, що при ухваленні рішення суд вирішує, зокрема питання чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.
Суд зауважує, що принцип "процесуальної рівності сторін" передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (рішення Європейського Суду від 27.10.1993 у справі "DOMBO BEHEERB.V. v. THE NETHERLANDS").
З огляду на викладене, здійснивши дослідження сукупності наявних в матеріалах справи доказів, що стосуються предмета спору з урахуванням правил та критеріїв оцінки доказів визначених ГПК України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, про доведеність позовних вимог Позивача.
 Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського прийнято з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "КРОП-ІНКРІС" підлягає задоволенню, а зазначене рішення суду підлягає скасуванню із прийняттям нового рішення, яким позов підлягає задоволенню.
9.          Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів Скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" ( Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 р. ).
Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
З огляду на приписи ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 р." Конвенція застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика ЄСПЛ, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.
Відповідно до ст. 236 ГПК України судове     рішення     повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є     рішення,     ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є     рішення,     ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
        Рішення господарського суду зазначеним вимогам не відповідає.
На підставі викладеного, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом допущено невірне застосування норм матеріального права та порушені норми процесуального права, що призвело до ухвалення  помилкового рішення, яке відповідно до ст. 277 ГПК України підлягає скасуванню та ухваленню нове рішення про задоволення позову.
Враховуючи наведене та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги  в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "КРОП-ІНКРІС" підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду у даній справі має бути скасоване, в позові задоволено.

10.   Судові витрати.
Відповідно до п. б ч. 4 ст. 282 ГПК України, у зв`язку зі скасуванням судового акту попередньої інстанції і ухваленням нового рішення про задоволення позову, підлягають новому перерозподілу і судові витрати, понесені у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанцій.
Відповідно до ч. 4 ст.129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Зважаючи на задоволення апеляційної скарги Позивача, судові витрати, понесені Товариством з обмеженою відповідальністю "КРОП-ІНКРІС", підлягають відшкодуванню та покладаються на Відповідача.
На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу   Товариства з обмеженою відповідальністю "КРОП-ІНКРІС" задовольнити. 

Рішення Господарського суду  Запорізької області від 06.06.2023 р. у справі № 908/859/22 скасувати. 

Прийняти нове рішення.

Позов задовольнити. 

Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Полетехніка" поставити на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "КРОП-ІНКРІС" Гербіцид Раундап Пауер, у кількості 10 000,00 кг., про що видати наказ.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Полетехніка" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КРОП-ІНКРІС" - 2 481,00 грн. судового збору сплаченого за подання позову до Господарського суду  Запорізької області,         про що видати наказ.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Полетехніка" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КРОП-ІНКРІС" – 3 721,50 грн. судового збору сплаченого за подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду,     про що видати наказ.

Видачу відповідних наказів, з урахуванням необхідних реквізитів, доручити Господарському суду Запорізької області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право          касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено ст. ст. 286-289 ГПК України.     

        Повний текст постанови складено  22.01.2024 р.

Головуючий суддя                                                                   І.М.  Кощеєв
Суддя                                                                                      М.О. Дармін
        Суддя                                                                                       О.В.  Чус