Справа № 465/4473/23                                Головуючий у 1 інстанції: Марків Ю.С. 
Провадження № 33/811/159/24                 Доповідач в 2-й інстанції: Стельмах І. О. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2024 року Львівський апеляційний суд у складі:

судді – Стельмаха І.О.,
розглянувши клопотання захисника ОСОБА_1 – адвоката Охмака М.В. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Франківського районного суду м. Львова від 08 серпня 2023 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,
в с т а н о в и в :

Постановою судді Франківського районного суду м. Львова від 08 серпня 2023 року

ОСОБА_1 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , 
яка проживає за адресою:
АДРЕСА_1 ,

визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 170 грн. 
Стягнуто з ОСОБА_2 536 грн 80 коп. судового збору.
15 січня 2024 року захисник Охмак М.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк апеляційного оскарження постанови судді Франківського районного суду м. Львова від 08 серпня 2023 року, скасувати постанову та закрити провадження у справі.
У поданому клопотанні про поновлення строку апеляційного оскарження захисник Охмак М.В. вказує, що копію постанови від 08.08.2023 ним отримано 18.01.2024 під час ознайомлення з матеріалами справи.
Дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у клопотанні доводи, апеляційний суд вважає, що у поновленні строку апеляційного оскарження слід відмовити, а апеляційну скаргу повернути апелянту.
Апеляційний суд не вбачає правових підстав для поновлення захиснику Охмаку М.В. строку апеляційного оскарження судового рішення і доводи щодо причин пропуску строку апеляційного оскарження до уваги не бере з таких підстав.
Частиною 2 статті 294 КУпАП передбачено, що постанова судді в справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, прокурором протягом десяти днів із дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, апеляційним судом повертається особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Таким чином, законодавець пов`язує початок відліку строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції з моментом її винесення.
Визначений законом строк на оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення надає стороні достатньо часу для прийняття рішення щодо подачі апеляційної скарги, чіткого визначення своїх аргументів та окреслення правової позиції.
Процедура визначення строків для подання скарги має на меті забезпечити належне відправлення правосуддя і дотримання принципу правової визначеності.
Строк на апеляційне оскарження, пропущений із поважних причин, може бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи.
Особа, яка бажає подати апеляційну скаргу, має діяти сумлінно для того, щоб ефективно реалізувати своє право.
Хоча ст. 294 КУпАП містить норму щодо поновлення пропущеного строку, але це можливо лише в разі наявності поважних причин пропуску такого строку.
Тому при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі й строку на апеляційне оскарження, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право в межах визначеного процесуального строку; процесуальну поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням.
Доводити поважність пропуску строку повинна особа, яка заявила клопотання про поновлення пропущеного строку.
Поважними причинами слід вважати лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, яка подала апеляційну скаргу, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений строк.
Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (справи «Олександр Шевченко проти України» та «Трух проти України». Поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України»).
З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що оскаржена постанова винесена 08.08.2023, відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП останнім днем подання апеляційної скарги є 18.08.2023.
Як вбачається з матеріалів справи, в суді першої інстанції розгляд справи про адміністративне правопорушення 08.08.2023 проводився за участі ОСОБА_1 та її захисника-адвоката Гринди І.І. 
Однак, лише 15.01.2024 (більш ніж через 5 місяців) захисник Охмак М.В. подав апеляційну скаргу із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження (яка підписана захисником 14.01.2024) у поданому клопотанні покликається на те, що копія постанови ним отримана 18.01.2024.
Однак, наведені захисником Охмаком М.В. причини пропуску строку апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає безпідставними мотивуючи наступним.
Як вбачається з поданого клопотання, дії з оскарження постанови від 08.08.2023 захисник Охмак М.В. почав вчиняти лише 14.01.2024 із врахуванням дати підписання апеляційної скарги. Разом з тим у матеріалах справи наявна розписка про отримання копії постанови ОСОБА_1 08.08.2023, тобто в день винесення постанови (а.с. 29).
Крім того у матеріалах справи наявна квитанція про сплату штрафу та судового збору ОСОБА_1 , квитанція від 18.08.2023.
Апеляційний суд вважає, що процесуальна поведінка ОСОБА_1 та її захисника Гринди І.І. (яка була у судовому засіданні) протягом строку на апеляційне оскарження не була активною та спрямованою на своєчасне оскарження постанови суду, навпаки ОСОБА_1 сплатила штраф та судовий збір.
Відтак отримання захисником Охмаком М.В. постанови від 08.08.2023 лише 18.01.2024 не можна визнати обставиною, яка б свідчила про наявність перешкод у оскарженні постанови у визначений законом 10 денний строк із врахуванням того, що про наявність постанови достовірно було відомо, як ОСОБА_1 , так і її захиснику Гринді І.І., які були присутні у судовому засіданні.
Зазначені у клопотанні захисником Охмаком М.В. обставини не можна визнати такими, що не залежали від його волевиявлення чи волевиявлення ОСОБА_1 , або захисника Гринди І.І., були непереборними, та такими, що об`єктивно ускладнили чи унеможливили своєчасне апеляційне оскарження постанови, відтак вони не можуть слугувати правовими підставами для поновлення апелянту строку апеляційного оскарження.
Будь-яких інших обставин, які б перешкоджали ОСОБА_1 чи її захисникам своєчасно подати апеляційну скаргу на постанову суду в межах встановленого законом строку апеляційного оскарження, у клопотанні  не наведено.
У рішенні ЄСПЛ «Устименко проти України» від 29 жовтня 2015 року Суд вказав, що необгрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачилися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлені нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.
На думку апеляційного суду наведені обставини не дають підстав для визнання зазначених апелянтом причин пропуску апеляційного оскарження поважними, й у поновленні строку апеляційного оскарження слід відмовити, а апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.
Керуючись ч. 2 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
п о с т а н о в и в :
Відмовити захиснику Охмаку М.В. в поновленні строку апеляційного оскарження постанови судді Франківського районного суду м. Львова від 08 серпня 2023 року в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Апеляційну скаргу повернути захиснику Охмаку М.В.
Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя
Львівського апеляційного суду І.О. Стельмах