Номер провадження: 22-ц/813/866/24 
Справа № 521/12911/19
Головуючий у першій інстанції Сегеда О. М.
Доповідач Вадовська Л. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       01.02.2024 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М., 
суддів - Комлевої О.С., Сєвєрової Є.С.,
за участю секретаря - Венжик Л.С.,
за участю сторін, інших учасників справи, представників учасників справи:
позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 ,
відповідача ОСОБА_3 , представника відповідача ОСОБА_4 , 
переглянувши справу №521/12911/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 20 червня 2022 року у складі судді Сегеди О.М., -
в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 , звернувшись 05 серпня 2019 року до суду з вищеназваним позовом, вказала, що 26 липня 2016 року уклала з відповідачем ОСОБА_3 договір позики, за яким надала ОСОБА_3 в позику грошові кошти в сумі 5000,00 доларів США, що підтверджено розпискою позичальника, які ОСОБА_3 зобов`язувалася повернути через 5 місяців. Посилаючись на не повернення боргу, позивач ОСОБА_1 просила стягнути з відповідача ОСОБА_3 борг в сумі 5000,00 доларів США, проценти за період з 26 липня 2016 року по 26 грудня 2016 року в сумі 750,00 доларів США, 3% річних від простроченої суми за період з 27 грудня 2016 року за 952 дні в сумі 391,23 доларів США та судові витрати (т.1 а.с.2-5). 
Ухвалою судді Малиновського районного суджу м. Одеси від 13 серпня 2019 року відкрито провадження у справі №521/12911/19 (т.1 а.с.13-14).
Позивач ОСОБА_1 , звернувшись 05 серпня 2019 року до суду з вищеназваним позовом, вказала, що 04 лютого 2017 року уклала з відповідачем ОСОБА_3 договір позики, за яким надала ОСОБА_3 в позику грошові кошти в сумі 5000,00 доларів США, що підтверджено розпискою позичальника, які ОСОБА_3 зобов`язувалася повернути через 1 місяць. Посилаючись на не повернення боргу, позивач ОСОБА_1 просила стягнути з відповідача ОСОБА_3 борг в сумі 5000,00 доларів США, проценти за період з 04 лютого 2017 року по 04 березня 2017 року в сумі 53,69 доларів США, 3% річних від простроченої суми за період з 05 березня 2017 року за 883 дні в сумі 362,87 доларів США та судові витрати (т.1 а.с.27-30). 
Ухвалою судді Малиновського районного суджу м. Одеси від 13 серпня 2019 року відкрито провадження у справі №521/12910/19 (т.1 а.с.38-39).
Позивач ОСОБА_1 , звернувшись 05 серпня 2019 року до суду з вищеназваним позовом, вказала, що 11 листопада 2015 року уклала з відповідачем ОСОБА_3 договір позики, за яким надала ОСОБА_3 в позику грошові кошти в сумі 10000,00 доларів США, що підтверджено розпискою позичальника, які ОСОБА_3 зобов`язувалася повернути через 1 рік. Посилаючись на не повернення боргу, позивач ОСОБА_1 просила стягнути з відповідача ОСОБА_3 борг в сумі 10000,00 доларів США, проценти за період з 11 листопада 2015 року по 11 листопада 2016 року в сумі 1895,34 доларів США, 3% річних від простроченої суми за період з 12 листопада 2016 року за 994 дні в сумі 816,99 доларів США та судові витрати (т.1 а.с.45-48). 
Ухвалою судді Малиновського районного суджу м. Одеси від 13 серпня 2019 року відкрито провадження у справі №521/12916/19 (т.1 а.с.56-57).
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 11 вересня 2019 року справу №521/12911/19 об`єднано в одне провадження зі справою №521/12910/19 та справою №521/12916/19, об`єднаній в одне провадження справі присвоєно №521/12911/19 (т.1 а.с.21-22).
Позивач ОСОБА_1 , звернувшись 05 серпня 2019 року до суду з вищеназваним позовом, вказала, що 17 травня 2016 року уклала з відповідачем ОСОБА_3 договір позики, за яким надала ОСОБА_3 в позику грошові кошти в сумі 5000,00 доларів США, що підтверджено розпискою позичальника, які ОСОБА_3 зобов`язувалася повернути через 3 місяці. Посилаючись на не повернення боргу, позивач ОСОБА_1 просила стягнути з відповідача ОСОБА_3 борг в сумі 5000,00 доларів США, проценти за період з 17 травня 2016 року по 17 серпня 2016 року в сумі 450,00 доларів США, 3% річних від простроченої суми за період з 18 серпня 2016 року за 1080 днів в сумі 443,84 доларів США та судові витрати (т.1 а.с.84-87). 
Ухвалою судді Малиновського районного суджу м. Одеси від 08 листопада 2019 року відкрито провадження у справі №521/12908/19 (т.1 а.с.100).
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 16 грудня 2019 року справу №521/12911/19 об`єднано в одне провадження зі справою №521/12908/19, об`єднаній в одне провадження справі присвоєно №521/12911/19 (т.1 а.с.78-79).
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 17 грудня 2019 року заяву представника в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову залишено без задоволення (т.1 а.с.130-132).
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 29 січня 2020 року задоволено клопотання ОСОБА_3 про виклик свідків (т.1 а.с.149-150).
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 29 січня 2020 року закрито підготовче засідання, справу призначено до розгляду по суті (т.1 а.с.153-154).
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 11 березня 2020 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 17 грудня 2019 року (т.2 а.с.128-130).
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 11 березня 2020 року цивільну справу повернуто до Малиновського районного суду м. Одеси для виконання вимог, передбачених пунктом 15.11 частини 1 Розділу 13 (Перехідні положення) ЦПК України (т.2 а.с.131-132).
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 11 березня 2020 року цивільну справу повернуто до Малиновського районного суду м. Одеси для виконання вимог, передбачених пунктом 15.11 частини 1 Розділу 13 (Перехідні положення) ЦПК України (т.2 а.с.133-134).
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 11 березня 2020 року цивільну справу повернуто до Малиновського районного суду м. Одеси для виконання вимог, передбачених пунктом 15.11 частини 1 Розділу 13 (Перехідні положення) ЦПК України (т.2 а.с.135-136).
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 11 березня 2020 року цивільну справу повернуто до Малиновського районного суду м. Одеси для виконання вимог, передбачених пунктом 15.11 частини 1 Розділу 13 (Перехідні положення) ЦПК України (т.2 а.с.137-138).
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 27 квітня 2020 року залишено без задоволення заяву представника в інтересах ОСОБА_1 про роз`яснення ухвали про виклик свідків (т.2 а.с.164-166).
Постановою Верховного Суду від 11 листопада 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено, ухвалу Одеського апеляційного суду від 11 березня 2020 року скасовано, справу передано на розгляд до суду апеляційної інстанції (т.2 а.с.228-231).
Постановою Одеського апеляційного суду від 22 червня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишено без задоволення, ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 13 серпня 2019 року про відкриття провадження у справі залишено без змін (т.3 а.с.7-8).
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 28 липня 2021 року відмовлено у прийнятті зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання договорів позики припиненими, зустрічний позов повернуто ОСОБА_3 (т.3 а.с.40-42).
Постановою Одеського апеляційного суду від 09 грудня 2021 року (описку виправлено ухвалою Одеського апеляційного суду від 01 лютого 2022 року) апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення, ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 28 липня 2021 року залишено без змін (т.3 а.с.74-75, 91).
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 01 лютого 2022 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_3 про роз`яснення постанови Одеського апеляційного суду від 09 грудня 2021 року (т.3 а.с.92).
Відповідач ОСОБА_3 відзив на позови не подала.
Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 20 червня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу задоволено частково; стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму позики за договорами позики від 26 липня 2016 року, від 04 лютого 2017 року, від 11 листопада 2015 року, від 17 травня 2016 року в загальній сумі 25000,00 доларів США, проценти у межах визначеного договорами строку в загальному розмірі 1200,00 доларів США, 3% річних в загальному розмірі 1952,04 доларів США, в решті вимог відмовлено; стягнуто витрати на сплату судового збору в загальній сумі 7668,23 доларів США (т.3 а.с.129-140).
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 31 серпня 2022 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення суду.
В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції скасувати повністю і ухвалити нове рішення про відмову в позові (т.3 а.с.144-146).
За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає в наступному. Договори позики від 11 листопада 2015 року на 10000,00 доларів США, від 17 травня 2016 року на 5000,00 доларів США, від 26 липня 2016 року на 5000,00 доларів США, від 04 лютого 2017 року на 5000,00 доларів США є припиненими у зв`язку з виконанням зобов`язань за цими договорами в повному обсязі, що підтверджено розпискою від 04 березня 2017 року, оригінал якої наявний у ОСОБА_3 . 
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 заперечення щодо змісту і вимог апеляційної скарги обґрунтовує тим, що борг за договорами позики не повернуто, боргові розписки знаходяться у ОСОБА_1 , що додана ОСОБА_3 до апеляційної скарги розписка від 04 березня 2017 року не є належним доказом виконання боргових зобов`язань (т.3 а.с.166-168). 
Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, рішення суду без змін з огляду на наступне.
За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики); договір позики є укладеним з моменту передання грошей (ст.1046 ЦК України).
Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян; на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми (ст.1047 ЦК України). 
При укладенні договору позики в усній формі сторони мають дотримуватися правил, передбачених статтею 206 ЦК України. В разі недодержання письмової форми договору у випадках, коли цього вимагає норма зазначеної статті, настають правові наслідки, передбачені статтею 218 ЦК України. При вирішенні судом спору сторони можуть оперувати будь-якими засобами доказування, крім показань свідків. Такими засобами доказування можуть бути листи, письмові документи тощо, що ж до розписки, то розписка є документом, що підтверджує передачу грошей позикодавцем позичальникові.
За змістом позовних вимог, між ОСОБА_1 як позикодавцем та ОСОБА_3 як позичальниками укладено в усній формі: 
26 липня 2016 року договір позики грошових коштів в сумі 5000,00 доларів США під повернення суми позики через 5 місяців;
04 лютого 2017 року договір позики грошових коштів в сумі 5000,00 доларів США під повернення суми позики через 1 місяць;
11 листопада 2015 року договір позики грошових коштів в сумі 10000,00 доларів США під повернення суми позики через 1 рік; 
17 травня 2016 року договір позики грошових коштів в сумі 5000,00 доларів США під повернення суми позики через 3 місяці.
В порядку доведення обставин, на які ОСОБА_1 посилалася як на підставу своїх вимог, надано: 
розписку від 26 липня 2016 року ОСОБА_3 , що містить дані про те, що ОСОБА_3 отримала від ОСОБА_1 кошти в сумі 5000,00 доларів США на 5 місяців до 26 грудня 2016 року під 3% щомісячних процентів (т.1 а.с.6);
розписку від 04 лютого 2017 року ОСОБА_3 , що містить дані про те, що ОСОБА_3 отримала від ОСОБА_1 кошти в сумі 5000,00 доларів США на 1 місяць до 04 березня 2017 року (т.1 а.с.31);
розписку від 11 листопада 2015 року ОСОБА_3 , що містить дані про те, що ОСОБА_3 отримала від ОСОБА_1 кошти в сумі 10000,00 доларів США на 1 рік (т.1 а.с.49);
розписку від 17 травня 2016 року ОСОБА_3 , що містить дані про те, що ОСОБА_3 отримала від ОСОБА_1 кошти в сумі 5000,00 доларів США на 3 місяці до 17 серпня 2016 року під 3% щомісячних процентів (т.1 а.с.88).
Таким чином, між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 виникли правовідносини позики грошових коштів, суд першої інстанції з виниклими правовідносинами та нормами матеріального права, що такі регулюють, визначився правильно. 
Написання ОСОБА_3 розписок від 26 липня 2016 року, від 04 лютого 2017 року, від 11 листопада 2015 року, від 17 травня 2016 року про отримання від ОСОБА_1 відповідно грошових коштів в сумі 5000,00 доларів США під проценти, в сумі 5000,00 доларів США, в сумі 10000,00 доларів США, в сумі 5000,00 доларів США під проценти не спростовано, оригінали розписок знаходиться у ОСОБА_1 , оригінали розписок досліджено судом першої інстанції.
Оскільки розписка є документом, що підтверджує передачу грошей позикодавцем позичальникові, то, виходячи від зворотного, знаходження оригіналу розписки у позикодавця є підтвердження не повернення суми повністю чи частково. 
Таким чином, фактичне знаходження оригіналів розписок у ОСОБА_1 спростовує доводи ОСОБА_3 про повернення боргу в обумовлений сторонами строк; ОСОБА_3 не надала доказів протиправного утримання ОСОБА_1 у себе боргових розписок, рівно як і не надала безспірних письмових доказів повернення суми позик повністю. 
ОСОБА_3 до апеляційної скарги на підтвердження доводів повернення боргів за позиками додала розписку від 04 березня 2017 року на загальну суму 25000,00 доларів США. Проте така розписка написана та підписана ОСОБА_3 , не містить підпису ОСОБА_1 та не визнається ОСОБА_1 , тому не є належним доказом повернення боргу за спірними договорами позики. 
Апеляційна скарга доводів неправильності проведеного судом першої інстанції розрахунку процентів та 3% річних від простроченої суми не містить.
Суд першої інстанції встановив обставини, що мають значення для справи, його висновки відповідають таким, рішення ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права, ухвалено з дотриманням норм процесуального права.
Правові підстави для скасування рішення суду відсутні. 

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд –
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.
Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 20 червня 2022 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу – залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
       Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
       Повний текст постанови складено 04 березня 2024 року. 

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді О.С.Комлева

Є.С.Сєвєрова