ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/4928/23  Номер провадження 22-ц/814/1177/24	Головуючий у 1-й інстанції Андрієць Д.Д.  Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2024 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
Головуючого судді Бутенко С. Б.
Суддів Обідіної О. І., Прядкіної О. В.
за участю секретаря: Ракович Д. Г.
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві у режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Гонтара Валерія Миколайовича
на ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26 жовтня 2023 року у складі судді Андрієць Д. Д.
за заявою  ОСОБА_1 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню,
в с т а н о в и в:
У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню.
Заява мотивована тим, що 07.08.2023 Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області було видано судовий наказ, яким стягнуто з нього аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 
Вказував, що наявні підстави для визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, оскільки він із заявником постійно проживають у Федеративній Республіці Німеччина, де з нього стягуються аліменти за законодавством цієї країни у розмірі 1 360 євро щомісяця.
Вважає, що судовий наказ видано помилково, оскільки в іншій країні і в іншому порядку, за яким звернулася заявник раніше, вже була вирішена справа зі спору між тими самими особами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
Посилаючись на викладене, просив суд визнати, таким, що не підлягає виконанню судовий наказ, виданий 07.08.2023 по справі № 524/4928/23 Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області, яким стягнуто аліменти з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку до повноліття дитини.
Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26 жовтня 2023 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.
Ухвала суду мотивована відсутністю встановлених законом підстав для визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню.
Не погодившись з даною ухвалою, представник ОСОБА_1 - адвокат Гонтар В. М. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нове судове рішення, яким задовольнити заяву боржника та визнати судовий наказ таким, що не підлягає виконанню.
Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що із ОСОБА_1 вже стягуються аліменти за законодавством країни, у якій він проживає разом із заявником ОСОБА_3 , ФРН, а тому, видавши судовий наказ, суд допустив подвійне стягнення з нього аліментів на користь заявника, що не передбачено ні законодавством ФРН, ні законодавством України.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення як необґрунтовану, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін. 
Колегія суддів апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
Частинами першою, другою статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374, статті 375 ЦПК України, за результатами розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
По справі встановлено, що сторони є батьками неповнолітнього Цемаха ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи № 24351 від 24.09.2020 за відомостями Автозаводської РДА виконавчого комітету Кременчуцької міської ради, народився в м. Мюнхен Німеччина, має громадянство України та значиться зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 з 24.09.2020 і по теперішній час.
20 липня 2023 року ОСОБА_3 звернулася до Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 на її користь аліментів на утримання сина.
07 серпня 2023 року Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області у справі № 524/4928/23 видано судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше 10 прожитковим мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20.07.2023 і до досягнення дитиною повноліття.
Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання даного судового наказу таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з відсутності для цього правових та фактичних підстав, з чим погоджується і судова колегія апеляційного суду, виходячи з наступного. 
Згідно з пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України, статті 18 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.
Частинами першою, третьою статті 431 ЦПК України встановлено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами.
Відповідно до положень статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом. 
Частиною другою статті 432 ЦПК України передбачено, що суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. 
Як зазначено у постанові Верховного Суду від 24.06.2021 у справі № 750/9956/17 наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.
Таким чином, передумовою для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню є одна з таких обставин: помилковість видачі виконавчого листа; боржником чи іншою особою було добровільно виконано рішення суду, внаслідок чого обов`язок припинився; обов`язок боржника припинився з інших причин (передання відступного, зарахування, прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі, інші підстави припинення зобов`язання, передбачені главою 50 Цивільного кодексу України).
Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа або наявності інших обставин, які зумовлюють необхідність установлення питань виконання судового рішення. 
При цьому подання заяви про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, не може бути пов`язане із оспоренням такого судового рішення по суті заявлених вимог, адже визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, належить до процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень, тобто, рішень, які набрали законної сили та підлягають виконанню у примусовому порядку.  
Доводи заявника щодо визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, ґрунтуються на тому, що за законодавством Федеративної Республіки Німеччина, де вони проживають разом із заявником ОСОБА_3 , щомісячно з нього стягуються аліменти на утримання сина у розмірі 1 360 євро. 
Проте, таких обставин з дотриманням вимог статей 83, 95 ЦПК України та норм Закону України «Про міжнародне приватне право» та Конвенції про міжнародне стягнення аліментів на дітей та інших видів сімейного утримання від 23.11.2007, яка набрала чинності для України 01.11.2013 та підлягає виконанню на підставі двосторонніх договорів с ФРН, щодо застосування права іноземної держави з огляду на те, що учасники цивільно-правових відносин є громадянами України, заявником не доведено.
Оскільки питання юрисдикції справи вирішується судом на момент відкриття провадження, за доведеності підстав для застосування норм міжнародного права, відповідно до частини восьмої статті 170 ЦПК України судовий наказ може бути переглянутий за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу. 
Таким чином, встановивши відсутність обставин, зазначених у статті 432 ЦПК України, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову боржнику у визнанні судового наказу, який набрав законної сили, таким, що не підлягає виконанню. 
Наявність не розглянутого спору про право не належить до процесуальних підстав для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та зводяться до переоцінки доказів, яким судом першої інстанції надано належну правову оцінку.
З огляду на викладене, колегія судів апеляційного суду не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції з наведених в апеляційній скарзі підстав, а тому залишає апеляційну скаргу боржника без задоволення, а ухвалу суду - без змін.
Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Гонтара Валерія Миколайовича залишити без задоволення.
Ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26 жовтня 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя                                                                С. Б. Бутенко

Судді                                                                                О. І. Обідіна

О. В. Прядкіна