УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

22 січня 2024 року
м. Київ
справа № 613/992/18
провадження № 51-292 ск 24
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду  у складі:
головуючого             ОСОБА_1 ,
суддів                       ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 ,
 
розглянувши клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження та касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Богодухівського районного суду Харківської області від 21 травня 2021 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 09 грудня 2021 року щодо нього, 
встановив:
За вироком Богодухівського районного суду Харківської області від 21 травня       2021 року  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим та засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 187, частиною 2 статті 186, частиною 1 статті 357 Кримінального кодексу України (далі - КК) із застосуванням статті 70 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.
Устрок остаточно призначеного ОСОБА_4 покарання зараховано покарання, частково відбуте останнім за вироком Богодухівського районного суду Харківської області від 20 травня 2020 року. Початок строку покарання ОСОБА_4 постановлено обчислювати з 02 квітня 2020 року.
До вступу вироку в законну силу обрано ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду в сумі 2720,75 грн, моральну шкоду в сумі 10 000 грн, а всього на загальну суму                     12 720,75 грн. Відмовлено в задоволенні позову в частині стягнення з           ОСОБА_4 моральної шкоди в сумі 10 000 грн.
Цим же вироком вирішено питання щодо процесуальних витрат і речових доказів.
 
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 09 грудня 2021 року апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_4 залишено без задоволення, а вирок Богодухівського районного суду Харківської області від 21 травня 2021 року - без зміни.
Засуджений ОСОБА_4 звернувся з касаційною скаргою, зі змісту якої вбачається, що він просить поновити строк на касаційне оскарження вказаних судових рішень.
Перевіривши клопотання засудженого про поновлення строку на касаційне оскарження, доводи, викладені в ньому, щодо поважних причин пропуску строку на касаційне оскарження судових рішень, колегія суддів приходить до висновку, що касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала на таких підставах.
Відповідно до вимог частини 2 статті 426 КПК касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Зі змісту частини 1 статті 117 КПК вбачається, що строк касаційного оскарження поновлюється лише в тому випадку, якщо причини його пропуску є поважними.
Виходячи із системного аналізу норм процесуального закону, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали чи ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.
Зі змісту клопотання вбачається, що засуджений на обґрунтування пропущення строку на касаційне оскарження посилається на загублення копій оскаржуваних рішень. Вказує на те, що суд першої інстанції відмовив йому у відновленні копій цих рішень та ознайомленні з матеріалами кримінального провадження.
 
Такі підстави засуджений вважає належними для поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень.
 
Отже, засуджений подав касаційну скаргу, яка підписана 08 січня 2024 року, більше ніж через два роки після проголошення ухвали апеляційного суду,тобто поза межами трьохмісячного строку на оскарження судових рішень.
Разом з тим, клопотання засудженого про поновлення строку на касаційне оскарження не містить обґрунтованих підстав для поновлення цього строку, а його посилання на втрату ним копій оскаржуваних рішень, не вказують на достатні підстави, які перешкодили йому вчасно подати касаційну скаргу, або звернутись за правовою допомогою.
Одночасно, Суд звертає увагу, що у рішенні від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України», Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан потрібного їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).
 
Таким чином, оскільки засуджений подав касаційну скаргу зі значним пропуском строку на касаційне оскарження після проголошення ухвали апеляційного суду, не вказав об`єктивних причин, що перешкодили йому вчасно оскаржити судові рішення, то колегія суддів не вбачає підстав для поновлення йому строку на касаційне оскарження. 
За таких обставин, касаційна скарга засудженого підлягає поверненню. 
На підставі наведеного, керуючись пунктом 3 частиною 3 статті 429 КПК, Суд
постановив:
Відмовити засудженому  ОСОБА_4 в поновленні строку на касаційне оскарження судових рішень.
Повернути засудженому  ОСОБА_4  касаційну скаргуна вирок Богодухівського районного суду Харківської області від 21 травня 2021 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 09 грудня 2021 року щодо нього з усіма доданими до неї матеріалами. 
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:
 
ОСОБА_1                                  ОСОБА_2                              ОСОБА_3