ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/8689/21  Номер провадження 22-ц/814/1551/24	Головуючий у 1-й інстанції Гольник Л.В.  Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 березня 2024 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий суддя Пилипчук Л.І.,
судді Обідіна О.І., Прядкіна О.В.,
секретар Стеценко В.С.,
з участю представника відповідача – адвоката Савіського В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції у місті Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 
на рішення та ухвалу Октябрського районного суду м.Полтави від 12 грудня 2023 року, постановлені суддею Гольник Л.В. (повний текст рішення складено 18 грудня 2023 року), 
у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (далі – ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС») про визнання кредитного договору неукладеним та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:
09.09.2021 ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом, остаточно змінивши позовні вимоги заявою від 20.04.2022. В обґрунтування підстав позову зазначає, що із 2005 року є користувачем абонентського номеру ПрАТ «Водафон» № НОМЕР_1 та не передавала його іншим особам. У період із 09.05.2021 по 27.06.2021 за вказаним номером їй надходили дзвінки з невідомих телефонних номерів. 
       28.06.2021 невідомі особи заблокували сім картку, здійснили її перевипуск та від імені позивачки зареєструвалися на онлайн-сервісах належних ТОВ «ВЕЛЛФІН», ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ТОВ «СЛУЖБА МИТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ», де оформили три онлайн-кредити на ім`я ОСОБА_1 , перерахувавши кредитні кошти на невідомі їй рахунки. 
       У зв`язку із цим вона негайно звернулася до Октябрського відділення поліції ГУНП в Полтавській області із заявою про злочин, за якою 08.07.2021 зареєстровано кримінальне провадження в ЄРДР за №12021175420000637 за ст.190 КК України. Під час проведення досудового розслідування встановлено, що на момент оформлення кредитних договорів її сім картка «Водафон» № НОМЕР_1 була в розпорядженні невідомих осіб, які використали її для здійснення ідентифікації в інформаційно-телекомунікаційних системах фінансових компаній шляхом вводу цифрових кодів, направлених смс-повідомленнями на вказаний номер та вчинили інші дії, направлені на отримання грошових коштів від відповідача та їх привласнення.
       Наполягає на тому, що ніколи не укладала договори онлайн-кредитування, кредитних коштів за цими чи іншими договорами не отримувала та умови договорів їй невідомі. Із підстав викладеного, з метою захисту порушеного права просить суд:
-        визнати неукладеним договір про відкриття кредитної лінії №0735-8192 від 28.06.2021 між нею, ОСОБА_1 , та ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС»;
-        зобов`язати ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» видалити персональні дані щодо неї, ОСОБА_1 , та договору про відкриття кредитної лінії №0735-8192 від 28.06.2021 із бази даних ТОВ «Українське бюро кредитних історій», а також власних електронних баз, серверів, припинити їх збір, обробку, систематизацію, накопичення, зберігання, використання, розповсюдження та передачу кредитної історії.
       Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 12.12.2023 закрито провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» про зобов`язання вчинити певні дії на підставі п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України.
       Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 12.12.2023 у задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» про визнання кредитного договору неукладеним - відмовлено.
       Рішення районного суду вмотивовано тим, що вимоги про визнання кредитного договору не укладеним не відповідають можливим способам захисту цивільних прав та інтересів, передбачених законом, оскільки правочин, який не вчинено не тягне ніяких правових наслідків для сторін.
Позивачка оскаржила указані судові рішення в апеляційному порядку. Посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить судові рішення скасувати та задовольнити її позов у повному обсязі.
Зазначає, що зі змісту оскаржуваного рішення незрозумілим є підґрунтя застосування судом позиції ВП ВС у справах №338/180/17 від 05.06.2018, №905/1926/16 від 11.09.2018, №569/17272/15-ц від 30.01.2019. Тоді як у аналогічній справі №554/10269/21 у тому ж складі суду 17.01.2023 прийнято рішення про задоволення позовних вимог та визнання договору неукладеним і зобов`язання вчинити певні дії.
Вважає, що при постановлення рішення суд не дотримався принципу стадійності захисту права, обмежившись встановленням невідповідності обраного способу захисту цивільних прав та інтересів. При цьому судом не встановлено та не проаналізовано з яких правовідносин виник спір та чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права у спірних правовідносинах.
Як на порушення норм ст.256 ЦПК України, вказує на те, що в тексті рішення не міститься жодної норми права, якими позивачка обґрунтовувала свої вимоги, так і мотивів суду щодо не застосування таких норм. Так, поза увагою районного суду залишилася наведена нею позиція ВП ВС у справі №145/2047/16-ц від 16.06.2020, за змістом якої способом захисту порушених прав позивача у випадку встановлення факту непідписання ним договору є визнання його неукладеним. Наведене узгоджується із положеннями статей 203, 205, 207, 215 ЦК України, цитованих позивачкою у доводах апеляційної скарги.
Звертає увагу суду, що вимога позивача стосувалася визнання договору неукладеним, а не визнання його недійсним, а тому висновки районного суду по суті такого спору є суперечливими та такими, що не ґрунтуються на законі. 
Зазначає, що при постановленні оскаржуваного рішення суд не застосував норми права, що регулюють спірні правовідносини, а саме, ч.3 ст.1054, ст.1055 ЦК України, ст.ст.1, 13 Закону України «Про споживче кредитування», ст.ст.11,12 Закону України «Про електронну комерцію», ст.3 Закону України «Про електронний цифровий підпис». 
Також поза увагою районного суду залишилися надані відповідачем копії договору про відкриття кредитної лінії №0735-8192 та Правил відкриття кредитної лінії, які містять електронний підпис позичальника одноразовим ідентифікатором (паролем) А485.
У межах розслідування кримінального провадження №120211754200000637 установлено, що на момент оформлення кредитних договорів її сім картка «Водафон» № НОМЕР_1 була в розпорядженні невідомих осіб, які використали її для здійснення ідентифікації в інформаційно-телекомунікаційних системах фінансових компаній шляхом вводу цифрових кодів, направлених смс-повідомленнями на вказаний номер та вчинили інші дії, направлені на отримання грошових коштів від відповідача та їх привласнення.
Звертає увагу на існування правової невизначеності у справі, оскільки відповідач не визнає факт не укладення договору з ОСОБА_1 , тоді як районний суд без надання належної оцінки обставинам справи, зокрема, без дослідження змісту оскаржуваного договору, дійшов передчасного та не обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову.
Заперечує підставність закриття провадження у справі в частині позовних вимог до ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» про зобов`язання вчинити певні дії на підставі п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України. Наголошує, що відповідач не визнає факт неукладення договору, а тому не можна стверджувати про урегульованість спору між сторонами та відсутність ризиків для позивачки щодо використання її персональних даних з власних електронних баз відповідача, серверів, також відсутні дані, що стверджують про припинення їх збору, обробку, систематизації, накопичення, зберігання, використання, розповсюдження та передачі кредитної історії. 
30.01.2024 до Полтавського апеляційного суду надійшов відзив представника відповідача на апеляційну скаргу, яку просить залишити без задоволення, а оскаржуване рішення та ухвалу без змін, як законні та обґрунтовані. 
Зазначає, що при здійсненні внутрішньої перевірки Товариством було прийнято рішення щодо відсутності факту укладення ОСОБА_1 кредитного договору №0735-8192 від 28.06.2021 на підставі виявлення неправомірних дій третіх осіб при укладенні договору. На підставі викладеного, ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» 25.11.2022 видано наказ №55-СП щодо проведення корегувань по такому договору та визнано його неукладеним, на підставі чого було здійснено сторнування (припинення) зобов`язання щодо повернення кредиту та списання нарахованих процентів за користування кредитом по договору.
Такий наказ №55-СП від 25.11.2022 долучено до матеріалів справи і відповідач вкотре підтверджує відсутність факту кладення договору між позивачем та відповідачем, тобто відсутність правовідносин між сторонами. 
Поряд із цим відповідач вважає, що вимога позову про визнання договору неукладеним не підлягає задоволенню, як неналежний та неефективний спосіб захисту, що відповідає позиції ВП ВС у справі №145/2047/16-ц від 16.06.2020.
Стосовно правомірності закриття провадження в частині вимог про зобов`язання вчинити дії, зазначає наступне. Так, після визнання договору неукладеним згідно наказу №55-СП від 25.11.2022 товариством були здійснені дії щодо виключення інформації з Українського бюро кредитних історій про наявність зобов`язань за кредитним договором №0735-8192 від 28.06.2021, а також видалення інформації по такому договору із власних баз, серверів та припинення будь-яких дій щодо його обробки, докази викладеного наявні у справі.
14.03.2024 до Полтавського апеляційного суду надійшло клопотання про розгляд справи без її участі. Доводи апеляційної скарги підтримує та наполягає на її задоволенні. 
У суді апеляційної інстанції представник відповідача заперечив проти задоволення апеляційної скарги, наполягаючи на законності оскаржуваних судових рішень. 
Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку. 
Із матеріалів справи убачається, що у період з 09.05.2021 по 27.06.2021 ОСОБА_1 надходили дзвінки з невідомих їй телефонних номерів.
28.06.2021 між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (кредитодавець) та ОСОБА_1 (позичальник) укладено договір про відкриття кредитної лінії №0735-8192, за умов якого кредитодавець відкриває для позичальника невідновлювальну кредитну лінію розміром кредитного ліміту 20 000,00 грн. У реквізитах сторін зазначено позичальника ОСОБА_1 , електронний підпис одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) (номер пароля) А485./а.с.16-18 т.1/
Також електронним підписом одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) (номер пароля) А485 підписані від імені ОСОБА_1 : Правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), затверджені наказом ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» №114-П від 06.05.2021/а.с.18-25 т.1/; паспорт споживчого кредиту, затверджений наказом ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» №114-П від 06.05.2021/а.с.26-27 т.1/
       08.07.2021 за заявою ОСОБА_1 зареєстровано кримінальне провадження в ЄРДР за №12021175420000637 за ст.190 КК України./а.с.26 т.1/. У межах кримінального провадження установлено, що в момент оформлення кредитних договорів сім картка «Водафон»  НОМЕР_1 , належна позивачу, була в розпорядженні невідомих осіб, які використали її для здійснення ідентифікації в інформаційно-телекомунікаційних системах фінансових компаній шляхом вводу цифрових кодів, направлених смс-повідомленнями на вказаний номер та вчинили інші дії, направлені на отримання грошових коштів від відповідача та їх привласнення, що підтверджується належними та допустимими доказами./а.с.138-150 т.1/
Наказом ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» №55-СП від 25.11.2022, у зв`язку із виявленням неправомірних (шахрайських) дій третіх осіб, та визнання кредитного договору неукладеним, наказано: сторнувати зобов`язання щодо повернення кредиту та нараховані проценти за користування кредитом по договору №0735-8192 від 28.06.2021, позичальник - ОСОБА_1 згідно Додатку №1 до цього наказу та видалення інформації по кредитному договору №0735-8192 від 28.06.2021 з Українського бюро кредитних історій; за змістом Додатку №1: сума списання 60 000,00 грн., дата списання 29.11.2022./а.с.164,165 т.1/
       За змістом листа ТОВ «Українське бюро кредитних історій» №1634 станом на 28.11.2022 у кредитному звіті позичальника ОСОБА_1 відсутні кредитні угоди від ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС». У звіті міститься позначка про видалення: «Угода видалена партнером, підтверджене шахрайство, дата коригування/видалення даних»./а.с.204/
       Закриваючи провадження у справі в частині позовних вимог про зобов`язання вчинити певні дії, районний суд виходив із того, що ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» видалено персональні дані позивача та договору про відкриття кредитної лінії №0735-8192 від 28.06.2021 з бази даних ТОВ «Українське бюро кредитних історій», а також власних електронних баз, серверів, припинити їх збір, обробку, систематизацію, накопичення, зберігання, використання, розповсюдження та передачу кредитної історії. Відтак, у зв`язку з відсутністю предмета спору, суд визнав наявними підстави для застосування положень п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України.
       Відмовляючи у задоволенні вимог позову, районний суд, керуючись висновками Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №338/180/17, від 11.09.2018 у справі №905/1926/16, від 30.01.2019 у справі №569/17272/15-ц, дійшов висновку, що вимоги про визнання кредитного договору не укладеним не відповідають можливим способам захисту цивільних прав та інтересів, передбачених законом, оскільки правочин, який не вчинено не тягне ніяких правових наслідків для сторін. За таких обставин суд визнав позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню.
Апеляційний суд із такими висновками суду першої інстанції погоджується з таких підстав.
Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні регламентовані Законом України «Про електронну комерцію», який визначає порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем, а також права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
       Згідно статті третьої цього Закону електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
       Відповідно до частин 3-6, 8 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
       Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.
       Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
       У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
       Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Наведене відповідає позиції Верховного Суду, сформованій у справах №524/5556/19 від 12.01.2021, №234/7159/20 від 10.06.2021.
Згідно із ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За приписами частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися, зокрема в електронній формі.
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін уважається укладеним в письмовій формі.
Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Із огляду на викладене будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України та ГК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір уважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом, оскільки відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови: використання засобу електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди;електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.
Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення. Наведене відповідає позиції Верховного Суду, сформованій у постановах від 12.01.2021 у справі №524/5556/19, від 10.06.2021 у справі №234/7159/20.
Відтак, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми правочину, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків, то правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою взагалі не набуті, а правовідносини за ним не виникли.
У цій справі належними доказами, а саме, наказом ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» №55-СП від 25.11.2022 підтверджено, визнання товариством кредитного договору неукладеним, наказано: сторнувати зобов`язання щодо повернення кредиту та нараховані проценти за користування кредитом по договору №0735-8192 від 28.06.2021, позичальник- ОСОБА_1 згідно Додатку №1 до цього наказу та видалення інформації по кредитному договору №0735-8192 від 28.06.2021 з Українського бюро кредитних історій; за змістом Додатку №1: сума списання 60 000,00 грн., дата списання 29.11.2022.
За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
       Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала про те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі №338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі №905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі №569/17272/15-ц.
       Відповідно до частини другої статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
       Такий спосіб захисту, як визнання правочину неукладеним, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом.
       Відтак, установивши факт неукладеність спірного договору у мотивувальній частині судового рішення, що не заперечується відповідачем, районний суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки визнання кредитного договору не укладеним не відповідає можливим способам захисту цивільних прав та інтересів, передбачених законом. 
       Також позов не може містити вимогу, у якій йдеться про предмет спору, що відсутній, а тому, встановивши, що ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» видалено персональні дані позивача та договору про відкриття кредитної лінії №0735-8192 від 28.06.2021 з бази даних ТОВ «Українське бюро кредитних історій», а також власних електронних баз, серверів, припинено їх збір, обробку, систематизацію, накопичення, зберігання, використання, розповсюдження та передачу кредитної історії, районний суд правильно застосував положення п.2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.
       Доводи апеляційної скарги правильність таких висновків не спростовують, зводяться до загального цитування норм права та посилань на необґрунтованість судового рішення належними нормами права, що у розумінні ст.364 ЦПК України не є обов`язковою підставою для скасування судового рішення. 
       При цьому апеляційний суд застосовує позицію ВП ВС у справі №201/13239/15-ц від 26.10.2022, за змістом якої не кожне допущене судом порушення процедури може істотно впливати на права учасників справи та тягнути порушення гарантій статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Крім того, за змістом цієї статті більшість процесуальних порушень, допущених на одній стадії цивільного процесу, можна виправити на іншій його стадії.
       Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів позивача по суті спору та їх відображення в оскаржених судових рішеннях, питання вмотивованості висновків суду першої інстанції, колегія суддів виходить з того, що у справі, яка розглядається сторонам надано мотивовану відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої інстанції. Тоді як наведена позивачем практика районного суду сформована з відмінних фактичних обставин, а тому не набувають для апеляційного суду властивості преюдиціальності.
       Інші доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на доказах та є припущеннями, на яких не може ґрунтуватися судове рішення. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що подана позивачем апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення та ухвалу суду першої інстанції слід залишити без змін
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення та ухвалу Октябрського районного суду м.Полтави від 12 грудня 2023 року- залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 15.03.2024.

Головуючий суддя                                                                 Л.І. Пилипчук

Судді                                                                                 О.І. Обідіна

                                                                               О.В. Прядкіна