УХВАЛА
 
14 березня 2024 року
м. Київ
 
справа № 643/5842/16-ц
провадження № 61-3042ск24
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коломієць Г. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду від 24 січня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, ОСОБА_3 , про позбавлення батьківських прав, визначення місця проживання дитини, надання дозволу на виготовлення закордонного паспорту та виїзд дитини за межі України без згоди батька, та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , третя особа - Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про позбавлення батьківства, визначення місця проживання дитини,
ВСТАНОВИВ:
У вересні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду 
з позовом до ОСОБА_1 , треті особи: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, ОСОБА_1 , 
в якому з урахуванням уточнень просила суд: 
- визначити місце проживання ОСОБА_3 за місцем реєстрації та фактичного проживання матері - у Португалії, за адресою: АДРЕСА_1 населений пункт і округ Марінья Гранде; 
- надати дозвіл на виготовлення проїзного документа неповнолітнього ОСОБА_1 , мешканця м. Харкова, для виїзду за кордон без згоди батька - ОСОБА_1 , мешканця м. Харкова; 
- надати дозвіл на виїзд малолітнього ОСОБА_1 за межі Державного кордону - 
у Португалію, у супроводі матері для тимчасового проживання та навчання до досягнення ним повноліття без згоди та супроводу на такий виїзд його батька - ОСОБА_1 ; 
- позбавити ОСОБА_1 батьківських прав відносно неповнолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
 
У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , третя особа - Управління служб 
у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, в якому просив суд: 
- визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_1 за місцем проживання його батька ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 ; 
- позбавити батьківських прав ОСОБА_2 ; 
- викликати свідків; 
- витребувати докази; 
- визнати дії неправомірними; 
- встановити юридичні факти; 
- постановити окремі ухвали.
 
Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 липня 2023 року 
у задоволені позовних вимог ОСОБА_2 до 
ОСОБА_1 , треті особи: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, ОСОБА_1 , про позбавлення батьківських прав, визначення місця проживання дитини, надання дозволу на виготовлення закордонного паспорту та виїзд дитини за межі України без згоди батька відмовлено.
У задоволені зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , третя особа - Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про позбавлення батьківства, визначення місця проживання дитини відмовлено.
 
Постановою Харківського апеляційного суду від 24 січня 2024 року апеляційні скарги ОСОБА_3 , ОСОБА_2 залишено без задоволення.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.
Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 липня 2023 року змінено в частині мотивів відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини.
Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 липня 2023 року в інших оскаржуваних частинах залишено без змін.
01 березня 2024 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Харківського апеляційного суду від 24 січня 2024 року (надійшла до суду 04 березня 2024 року), у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив суд: 
«1. Постанову Харківського апеляційного суду від 24 січня 2024 року - скасувати!...
2. Повернути мого сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на територію України…
3. Заявляю відвід головуючої судді Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду Червинської М. Є…
4. Повернути незаконно! ОСОБА_6 стягнуті грошові кошти у розмірі                       588,64 гривні, які станом на 29.02.2024 року - не повернуто!...
5. Стягнути судовий збір за подання позовної заяви (за 4 позовні вимоги!!! станом на 2024 рій) з біологічної «матір» (кукушка!!!) ОСОБА_2 - яка не є інвалідом 2 групи, в повному обсязі…
6. Стягнути судовий збір за подання апеляційної скарги (ВХ. № 13113/83 
від 02.11.2023 року)…
7. Стягнути судовий збір за подання апеляційної скарги (ВХ. № 11858/23 
від 11 жовтня 2023 року)…
8. Поновити порушені мої права на спілкування з сином ОСОБА_1 …
9. Встановити судом факт фальсифікації висновку № 236 від 24.03.2017 року…
10. Стягнути з відповідача ОСОБА_8 - 100 000 гривень, відповідача 
ОСОБА_9 - 100 000 гривень, відповідача ОСОБА_10 - 100 000 гривень за фальсифікацію висновку…
11. Встановити факт незаконного допиту 9-ти річної малолітньої дитини - проти волі!..
12. Стягнути з відповідача ОСОБА_8 - 100 000 гривень, відповідача 
ОСОБА_9 - 100 000 гривень, відповідача ОСОБА_10 - 100 000 гривень щодо незаконного допиту…
13. Встановити факт нецільового використання аліментів…
14. Встановити юридичні факти…
15. Визначити місце проживання малолітнього сина ОСОБА_1 за місцем проживання його батька…
16. …позбавити батьківських прав  
ОСОБА_11 …
17. Стягнути з відповідача ОСОБА_12 - 100 000 гривень…
18. Стягнути з відповідача ОСОБА_13 - 100 000 гривень…
19. Винести окремі ухвали…
20. Надати обмежувальний припис…»
 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на наступне.
Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, 
є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного 
у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції 
в оскаржуваному судовому рішенні; 
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
Касаційна скарга ОСОБА_1 не відповідає зазначеним вище вимогам закону. 
Так, у касаційній скарзі заявник узагальнено посилається на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права та цитує статтю 389 ЦПК України, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.
За таких обставин, відповідно до вимог частини другої, четвертої статті 392 ЦПК України, заявнику необхідно надати суду уточнену редакцію касаційної скарги 
з посиланням на підставу (підстави) касаційного оскарження, передбачену (передбачені) частиною другою статті 389 ЦПК України та надіслати копії уточненої редакції касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи. 
Крім того, заявником у змісті прохальної частини касаційної скарги викладено перелік вимог та клопотань.
 
Таким чином сформульована прохальна частина касаційної скарги не в повній мірі відповідає повноваженням суду касаційної інстанції.
 
Згідно з частиною першою статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право:
 
1) залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення;
 
2) скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема                      за встановленою підсудністю або для продовження розгляду;
 
3) скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення                              у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд;
 
4) скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині;
 
5) скасувати судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій у відповідній частині і закрити провадження у справі чи залишити позов без розгляду                                      у відповідній частині;
 
6) у передбачених цим Кодексом випадках визнати нечинними судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі у відповідній частині;
 
7) у передбачених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, зазначених в пунктах 1-6 частини першої цієї статті.
 
Відповідно, заявникові необхідно уточнити касаційну скаргу із чітким посиланням на підставу (підстави) касаційного оскарження відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України; уточнити прохальну частину касаційної скарги, з урахуванням повноважень суду касаційної інстанції, визначених змістом статті 409 ЦПК України та надати суду уточнену редакцію касаційної скарги разом з її копіями та доданими матеріалами відповідно до кількості учасників справи.
 
Також, у порушення вимог пункту 2 частини другої статті 392 ЦПК України 
у касаційній скарзі відсутній реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника.
Крім того, у касаційній скарзі порушено вимоги пункту 3 частини другої статті 392 ЦПК України, а саме: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб),  оскільки у касаційній скарзі зазначено відповідачів: ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які не є сторонами у справі.
Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення їх недоліків.
Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду від 24 січня 2024 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                  Г. В. Коломієць