УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
16 січня 2024 року
м. Київ
 
справа № 462/8110/19
провадження № 51-7289ск23
 
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
 
головуючого                                              ОСОБА_1 ,
суддів                                                           ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
 
розглянувши касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 адвоката - ОСОБА_5 на вирок Залізничного районного суду м. Львова від 8 травня 2023 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 4 вересня 2023 року щодо ОСОБА_4 ,
 
встановив:
 
За вироком Залізничного районного суду м. Львова від 8 травня 2023 року,  ОСОБА_4 ,    ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає у      АДРЕСА_1 , раніше судимого,
 
визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 13 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі - КК) та призначено йому покарання за п.13 ч. 2 ст. 115КК у виді довічного позбавлення волі, за ч. 1 ст. 185 КК у виді арешту на строк 6 місяців. На підставі ч. 1 ст. 70 КК, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено  ОСОБА_4 покарання у виді довічного позбавлення волі.
 
На підставі ст. 71 КК за сукупністю даного вироку та вироку Личаківського районного суду м. Львова від 16 листопада 2015 року шляхом поглинення менш суворих покарань довічним позбавленням волі та остаточно призначено ОСОБА_4 покарання за сукупністю вироків у виді довічного позбавлення волі.
 
Згідно з вироком,  ОСОБА_4 , будучи раніше судимим за вчинення умисного кримінального правопорушення проти життя та здоров`я особи, а саме: 16 листопада 2015 року Личаківським районним судом м. Львова за ч. 1 ст. 115 КК до покарання у виді 9 років позбавлення волі та 10 травня 2019 року згідно із ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 2 травня 2019 року на підставі ст. 81 КК звільнений умовно-достроково від подальшого відбування покарання (невідбутий термін 2 роки 2 місяці 6 днів), на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та 7 липня 2019 року у період з 21:30 по 00:00 8 липня 2019 року, перебуваючи у приміщенні квартири за адресою: АДРЕСА_2 , в ході конфлікту, на ґрунті особистих неприязних відносин, керуючись раптово виниклим умислом на спричинення умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині (вбивство), під час словесного конфлікту, який виник у зв`язку із наявним борговим зобов`язанням грошових коштів ОСОБА_6 перед ОСОБА_4 , маючи умисел на повторне протиправне заподіяння смерті іншій особі, із застосуванням фізичної сили схопив за голову потерпілу ОСОБА_6 , яка у цей час приймала ванну, занурив її під воду та тримав до моменту поки ОСОБА_6 перестала чинити опір та подавати ознаки життя. На трупі ОСОБА_6 виявлено тілесні ушкодження а саме: два синці - на лівому плечі (з мінімальними ознаками клітинної реакції - мікроскопічно), один - на лівому передпліччі, один - на лівому стегні, три - в ділянці верхньої третини лівої гомілки; два синці - у вигляді крапкових внутрішкірних крововиливів на шиї справа в нижній третині, з ознаками тиснення (з ознаками судинної реакції - мікроскопічно); прямий перелом груднини на рівні  ребер, з крововиливом підплеврально (з мінімальними ознаками клітинної реакції - мікроскопічно); підшкірні і внутрішкірні крововиливи в чільно-тім`яній і частково в потиличній ділянці, смугоподібно розміщений та ізольований плямистий крововилив - в потиличній ділянці, ближче до шиї: обмежений смугастий підшкірний крововилив - в товщі м`язів біля хребта зліва, від 1-го до 6-го грудних хребців (з ознаками судинної реакції- мікроскопічно). Вказані тілесні ушкодження мають ознаки дії тупого предмету (удар, тиснення), спричинені незадовго в короткий час або в час настання смерті. Таким чином, смерть ОСОБА_6 настала внаслідок втоплення (через закриття просвіту дихальних шляхів водою). У подальшому ОСОБА_4 з місця скоєння кримінального правопорушення втік.
 
Крім цього, ОСОБА_4 у період з 21:30 7 липня 2019 року по 00:00 8 липня 2019 року, перебуваючи у приміщенні квартири за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, діючи протиправно, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи таємно, шляхом вільного доступу, так як був запрошений ОСОБА_6 , впевнившись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, викрав наступні речі: модем «ZXV10H108L», модем «Callisto 821+ R3», фотоапарат марки «Olympus», електронний годинник «VST», колонки марки «Logitech Х-120», комплект насадок для м`ясорубки «Zelmer», м`ясорубка марки «Zehner 886.5», міксер марки «Scaelett SC-040», праска електрична марки «Atlanta АТН-490», мікрохвильова піч торгівельної марки «Gorenja MO 20 MW», порохотяг марки «Samsung SC4325», мобільний телефон марки «Hokia С2-03», мобільний телефон марки «Samsung SGH Є140», адаптер живлення «USB», адаптер живлення марки «Xiaomi NDY-08-EF», гаманець чорного кольору, чайні ложки в кількості 6 штук, сушка для приборів у кількості 2 штуки, ноутбук марки «Acer Aspire 5253», телевізор марки «Kivi 32 HK20G», сумка для ноутбука марки «HP», провідний «USB» маніпулятор, торгівельної марки «Trust», офісне комп`ютерне крісло марки «Санпласт», торшер підлоговий, килим квадратної форми, дошка прасувальна, покривало з маркувальним позначенням «ОТ&ОТ», цукерницю скляну, вазу скляну в кількості 2 штуки, тюль габаритну, подушки габаритні у кількості 3 штуки, сумки дорожні габаритні у кількості 3 штуки, подушки габаритні у кількості 2 штуки, футляр для окулярів «Versace», покривало габаритне, стілець «NowyStylUa», вішалка габаритна, тарілки керамічні у кількості 11 штук, пляшки скляні ємкістю 0,5 літра у кількості 4 штуки, ваза скляна у кількості 2 штуки, стакани (бокали) у кількості 2 штуки, салатниця скляна круглої форми, вази скляні в кількості 2 штуки, стакани скляні в кількості 8 штук, столовий сервіз, тарілки скляні в кількості 6 штук, сумки жіночі габаритні у кількості 2 штуки, виделки столові у кількості 11 штук, фужери скляні в кількості 6 штук, підлоговий вентилятор марки «Grunhelm», салатницю скляну, чайні ложки в кількості 3 штуки, кришталеві стакани у кількості 4 штуки, фужери скляні на ніжці у кількості 4 штуки, чашку білого кольору, чашку «Jacobs» у кількості 2 штуки, стакан з наліпкою «Хлібний дар», ніж столовий, салатницю, фужер в кількості 4 штуки, виделки десертні жовтого кольору, у кількості 6 штук, ложки чайні жовтого кольору у кількості 4 штуки, чашки білого кольору у кількості 8 штук, скляна салатниця, скляний графин, сумка жіноча габаритна, взуття жіноче (за сезонністю літнє та весняно-осіннє, різних торговельних марок), одяг жіночий та чоловічий, комплект кухонного посуду на 12 предметів марки «Bohhman», щітка гребінець овальної форми у кількості 2 штуки, каструля керамічна з скляною кришкою, візитниця чорного кольору, картини з зображенням релігійного змісту у кількості 5 штук, електричний чайник, продовжувач на три розетки, фужери в кількості 4 штуки, парасолю чорно-оранжевого кольору, косметичку бежевого кольору, внаслідок чого потерпілому ОСОБА_7 заподіяно матеріальну шкоду на суму 35836,86 грн.
 
Ухвалою Львівського апеляційного суду від 4 вересня 2023 року апеляційну скаргу захисника  ОСОБА_5 залишено без задоволення, а вищевказаний вирок без змін.
 
У касаційній скарзі захисник  ОСОБА_5  просить скасувати постановлені судові рішення та призначити новий судовий розгляд у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі  ОСОБА_4 . 
 
Обґрунтовуючи свої вимоги, захисник зазначає, що суд, під час призначення засудженому покарання, не повною мірою зважив на дані про особу винуватого, який щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину. Вважає, що судом безпідставно не враховано як обставини, що його пом`якшують - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. З урахуванням наведеного, на думку сторони захисту, є підстави для призначення   ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на певний строк. Крім цього, захисник вказує на те, що віктимна поведінка потерпілої, відсутність обтяжуючих покарання обставин, дані про особу засудженого, який за місцем проживання характеризується позитивно, має міцні соціальні зв`язки, на його утриманні перебуває матір та дружина, і тому це в своїй сукупності та співвідношенні істотно знижує ступінь тяжкості вчинених злочинів.
 
Перевіривши доводи у касаційній скарзі та додані до неї копії оскаржуваних судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити, виходячи з такого.
 
Відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
 
Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі засудженого. При вирішенні питання про наявність зазначених у частині першій цієї статті підстав суд касаційної інстанції має керуватися ст. ст. 412-414 цього Кодексу.
 
Суд касаційної інстанції є судом права, а не факту. Неповнота судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження не є підставою для перегляду судових рішень в касаційному порядку. При розгляді касаційної скарги суд касаційної інстанції виходить із фактичних обставин, установлених судами першої та апеляційної інстанцій.
 
Таким чином, Верховний Суд відхиляє доводи касаційної скарги захисника в частині невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки перевірка цих обставин відповідно до положень ч. 1 ст. 433 КПК не належить до повноважень суду касаційної інстанції.
 
Доводи у скарзі щодо невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості, на думку Суду, є необґрунтованими з таких підстав.
 
Відповідно до визначених кримінальним законом загальних засад призначення покарання, значення заходу примусу для досягнення його мети (ст. 50 КК), визначається не лише його суворістю, а й справедливістю. 
 
Згідно зі ст. 65 КК особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому підлягають врахуванню ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації покарання за своїм видом та розміром повинно бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій.
 
Відповідно до положень ст. 414 КПК невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або суворість.
 
Ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, у значенні ст. 414 КПК, означає з`ясування судом, насамперед, питання про те, до злочинів якої категорії тяжкості відносить закон вчинене у конкретному випадку злочинне діяння. Беручи до уваги те, що у ст. 12 КК наведена лише видова характеристика ступеня тяжкості злочину, що знаходить своє відображення у санкції статті, встановленій за злочин цього виду, суд при призначенні покарання на основі всебічного, повного та неупередженого врахування обставин кримінального провадження в їх сукупності визначає тяжкість конкретного кримінального правопорушення, враховуючи його характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак.
 
Під особою обвинуваченого у контексті ст. 414 КПК розуміється сукупність фізичних, соціально-демографічних, психологічних, правових, морально-етичних та інших ознак індивіда, щодо якого ухвалено обвинувальний вирок, які існують на момент прийняття такого рішення та мають важливе значення для вибору покарання з огляду мети та засад його призначення. 
 
Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з позиції суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом (хоча й у межах відповідної санкції статті) видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначено, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.
 
Санкцією п. 13 ч. 2 ст. 115 КК передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі.
 
Відповідно до ст. 64 КК довічне позбавлення волі встановлюється за вчинення особливо тяжких злочинів і застосовується лише у випадках, спеціально передбачених цим Кодексом, якщо суд не вважає за можливе застосувати позбавлення волі на певний строк.
 
Покарання у виді довічного позбавлення волі застосовується у випадках, коли необхідність такого призначення обумовлюється особливими обставинами, що обтяжують відповідальність, та виключною небезпечністю особи винного. Тобто вказаний вид кримінального покарання призначається з урахуванням виняткових, надзвичайних даних про особу, які свідчать про нехтування нею загальнолюдськими цінностями, зокрема, життям людини, та про небажання особи стати на шлях виправлення. Зокрема, це наявність судимостей в особи, негативних характеристик з місця проживання тощо.
 
Як убачається з наданих копій судових рішень, дотримуючись вимог ст. 65 КК місцевий суд при призначенні покарання  ОСОБА_4 разом із ступенем тяжкості вчинених кримінальних правопорушень урахував дані про його особу, який раніше притягався до кримінальної відповідальності саме за умисне вбивство людини, вчинив нові кримінальні правопорушення, будучи особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання, протягом невідбутої частини покарання, негативно характеризувався під час перебування в УВП (№ 19), позитивно характеризувався за місцем відбуття покарання ДУ «Дрогобицька виправна колонія (№4 0), на обліку у психоневрологічному диспансері не перебуває, однак з січня 2012 року перебуває на обліку у наркологічному диспансері з діагнозом: розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю.
 
Крім того, судом першої інстанції також було взято до уваги відсутність обставин справи, які пом`якшують та обтяжують покарання.
 
З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про необхідність призначення  ОСОБА_4 покарання у виді довічного позбавлення волі передбаченого санкцією п. 13 ч. 2 ст. 115 КК, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде гарантувати безпеку для суспільства, відповідатиме вимогам справедливості та відображатиме співмірність злочину і покарання, а також буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
 
Під час розгляду кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника, апеляційний суд, погоджуючись з висновками місцевого суду щодо виду й розміру призначеного покарання, зазначив, що суд першої інстанції з достатньою повнотою врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу винуватого, який раніше судимий за умисне вбивство людини, на обліку у психоневрологічному диспансері не перебуває, однак з січня 2012 року перебуває на обліку у наркологічному диспансері з діагнозом: розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю.
 
Що стосується посилань захисника про неврахування судом пом`якшуючих покарання обставин, а саме, щирого каяття та активного сприяння розкриттю злочину, колегія суддів зазначає наступне. 
 
Так, за встановлених судом першої інстанції обставин слідує, щозасуджений не надав критичної оцінки своїй протиправній поведінці, формально вказав на визнання своєї винуватості, та розцінив таке визнання провини уявним, з метою лише виправдання своєї протиправної поведінки та з метою пом`якшення покарання. Враховуючи його посткримінальну поведінку після вбивства, викрадення майна потерпілої, залишення місця події, введення свідка ОСОБА_9 в оману щодо походження викрадених речей, його спокійний психо-емоційний стан та перевезення викраденого майна в нічний час безпосередньо після вчинення вбивства, що підтвердив свідок ОСОБА_9 , не висловлювання жалю з приводу вчиненого, залишення потерпілої у квартирі та замкнення дверей у квартиру на замок, суд підставно вказав, що не вбачає щирого каяття. Також, оскільки факт вчинення кримінальних правопорушень було виявлено свідком ОСОБА_10 , а інші докази на підтвердження вини засудженого встановлено під час проведення обшуків, суд вірно не вбачав у діях ОСОБА_4 і активного сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, що узгоджується із позицією, висловленою Верховним Судом у постанові від 27 квітня 2021 року у справі № 520/16394/16-к (провадження № 51-26км18). Крім цього, засуджений ні під час досудового розслідування, ні під час судового розгляду жодним чином не відшкодував та не намагався відшкодувати заподіяну ним шкоду потерпілим та добровільно не повернув викрадених речей.
 
Апеляційним судом також не було встановлено заявлених захистом пом`якшуючих покарання обставин. 
 
Враховуючи наведене, висновок суду про необхідність обрання засудженому покарання у виді довічного позбавлення волі належно вмотивований та відповідає вимогам ст. 370 КПК. 
 
Підстав вважати таке покарання явно несправедливим унаслідок суворості колегія суддів не вбачає.
 
Суд вважає, щопризначене  ОСОБА_4 покарання у виді довічного позбавлення волі є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів. Воно відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. ст. 50, 64, 65 КК. 
 
Переконливих доводів, які б ставили під сумнів законність вироку суду першої інстанції та ухвали апеляційного суду, вмотивованість їх висновків з питань справедливості призначеного  ОСОБА_4 покарання, у касаційній скарзі не наведено.
 
З урахуванням викладеного, оскільки обґрунтування касаційної скарги не містить переконливих доводів, які викликають необхідність перевірки їх матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та доданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, тому згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
 
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд
 
постановив:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_4 адвоката - ОСОБА_5 на вирок Залізничного районного суду м. Львова від 8 травня 2023 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 4 вересня 2023 року щодо  ОСОБА_4 .
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:

ОСОБА_1                           ОСОБА_2                        ОСОБА_3