ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/14971/23	Головуючий у 1-й інстанції Вийванко О. М. 	
Провадження № 22-ц/817/1006/23 	Доповідач - Костів О.З.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2023 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Костів О.З. 
суддів -  Хома М. В., Храпак Н. М., 
з участю секретаря - Дідух М.Є. 
сторін:
представника апелянта — ОСОБА_1 ,
представника відповідача — ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 607/14971/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 вересня 2023 року (ухвалене суддею Вийванком О.М., повний текст якого складено 04 жовтня 2023 року) в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів,

В С Т А Н О В И В:
У серпні 2023 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_6 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів.
В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилалася на те, що на виконанні у головного державного виконавця Тернопільського відділу державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Туаєвої К.Б. перебуває виконавчий лист № 607/17744/21 від 03 квітня 2023 року про стягнення із ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання неповнолітніх дітей: дочок ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 04 жовтня 2021 року і до досягнення старшою дитиною повноліття. Зазначає, що відповідач є повністю працездатним, працевлаштованим, заборгованість по аліментах, яка станом на 31 липня 2023 року становить 85154.57 грн, не оплачує. Таким чином сума неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з грудня 2021 по 31 липня 2023 року становить 75770.81 грн.
У зв`язку з недосягненням згоди щодо досудового врегулювання спору, з підстав викладених у позові, позивач просив позов задовольнити та стягнути з відповідача неустойку за прострочення сплати аліментів в розмірі 75770.81 грн.
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 вересня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним рішенням, представник ОСОБА_5 — адвокат Гриців О.Я. подала на нього апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що судом неповно встановлено фактичні обставини справи та дано невірну оцінку доказам.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції неправильно застосував норми ч.1 ст.196 СК України у взаємозв`язку зі ст.180 СК України, не врахував доводів позивача щодо необхідності стягнення пені за весь період прострочення.
Зазначає, що відповідач не довів, що вжив всіх залежних від нього заходів для належного виконання зобов`язання, а навпаки – припинив надавати матеріальну допомогу дітям. Відповідачем не надано доказів того, що заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками.
В ході судового розгляду підтверджується той факт, що пред`явлення позову про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів сприяє сплаті боргу платником аліментів, який утворився зв`язку з їх несплатою, адже позовна заява про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів вручена відповідачу 17 серпня 2023 року, борг сплачено 18 серпня 2023 року.
У зв`язку з наведеним просить рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 вересня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задоволити в повному обсязі.
10 листопада 2023 на адресу Тернопільського апеляційного суду від представника відповідача ОСОБА_6 — адвоката Борової Л.В.. надійшов відзив на апеляційну скаргу.
Відзив мотивований тим, що державний виконавець не повідомив відповідача про відкриття провадження щодо стягнення аліментів за рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 березня 2023 року, справа №607/17744/21, яке набрало законної сили, після прийняття постанови Тернопільського апеляційного суду від 06 липня 2023 року.
Посилання апелянта на те, що відповідач ухиляється від сплати аліментів за рішенням суду є хибними, оскільки відповідач не ухилявся від виконання рішення суду та виконання свого батьківського обов`язку. Відтак, жодної вини чи умислу у виникненні заборгованості зі сплати аліментів за спірний період, немає, а отже і підстав для стягнення з нього неустойки (пені) теж немає, а тому позовні вимоги не підлягають до задоволення.
У зв`язку з наведеним просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.
11 грудня 2023 на адресу Тернопільського апеляційного суду від представника апелянта ОСОБА_5 — адвоката Гриців О.Я. надійшли письмові пояснення («відповідь на відзив на апеляційну скаргу»), в яких зазначено, що жодних доказів щодо дати отримання ухвали Тернопільського апеляційного суду від 17 жовтня 2023 року про відкриття апеляційного провадження по справі, відповідно дотримання встановленого терміну подання відзиву на позов, стороною відповідача не подано. Таким чином, в зв`язку з відсутності доказів подання відповідачем відзиву у встановлений судом строк, дану справу необхідно вирішувати за наявними матеріалами.
Звертає увагу на те, що обов`язок відповідача, як батька утримувати дітей не виникає з моменту ухвалення судового рішення про стягнення аліментів, а від часу їх народження.
У зв`язку з наведеним просить апеляційну скаргу задовольнити.
В судовому засіданні представник апелянта — адвокат Світлик О.М. апеляційну скаргу підтримав, зіславшись на мотиви, викладені у ній.
Представник відповідача — адвокат Борова Л.В. проти апеляційної скарги заперечила та просила рішення суду залишити без змін.
Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, доводи, зазначені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що вона до задоволення не підлягає виходячи із наступного.
За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
Судом встановлено наступні обставини.
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 березня 2023 року, справа №607/17744/21, позов ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення аліментів задоволено та стягнуто із ОСОБА_6 в користь ОСОБА_5 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: дочок ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 04 жовтня 2021 року і до досягнення старшою дитиною повноліття. Рішення в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей підлягало негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.
03 квітня 2023 року був виданий виконавчий лист №607/17744/21, який перебуває на виконанні у головного державного виконавця Тернопільського відділу державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.
Постановою Тернопільського апеляційного суду від 06 липня 2023 року, справа 607/17744/21, апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишено без задоволення. Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 березня 2023 року залишено без змін.
Таким чином рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 березня 2023 року у справі №607/17744/21 набрало законної сили 06 липня 2023 року.
У відповідності до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на 21 серпня 2023 року, боржник ОСОБА_6 , згідно виконавчого листа №607/17744/21 від 03 квітня 2023 року, за період з жовтня 2021 року по липень 2023 року немає заборгованості по сплаті аліментів. При цьому ОСОБА_6 сплатив аліменти: за жовтень 2021 року – 5000.00 грн, за листопад 2021 року – 5000.00 грн, за липень 2023 року – 85155.24 грн.
08 вересня 2023 року за №17703 головний державний виконавець Тернопільського відділу державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Туаєва К.Б. повідомила про те, що 18 серпня 2023 року на депозитний рахунок Відділу надійшли кошти від ОСОБА_6 у розмірі 84922.86 грн. Додатково повідомила, що ОСОБА_6 23 травня 2023 року вручено постанову про відкриття виконавчого провадження. 07 вересня 2023 року державним виконавцем перераховано кошти на рахунок стягувача. Згідно квитанцій від 08 вересня 2023 року боржником сплачено заборгованість за серпень у розмірі 4577.38 грн, після надходження коштів на депозитний рахунок Відділу їх буде перераховано стягувачу. Станом на 08 вересня 2023 заборгованість зі сплати аліментів відсутня.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, апеляційний суд виходить з наступного.
Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України).
Сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу (частина перша статті 15 СК України).
За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі (частина друга статті 181 СК України).
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (частина третя статті 181 СК України).
Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга статті 614 ЦК України).
У разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості (абзац 1 частини першої статті 196 СК України).
Якщо в результаті психічного розладу, тяжкої хвороби або іншої поважної причини особа не може виконувати сімейного обов`язку, вона не вважається такою, що ухиляється від його виконання (частина третя статті 15 СК України).
Невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін (частина четверта статті 15 СК України).
Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом (частина третя статті 195 СК України).
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частини четверта статті 263 ЦПК України).
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 листопада 2021 року в справі № 569/14819/19 (провадження № 61-1586св20) зазначено, що:
«правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Викладене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18) та від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18)».
Тлумачення вказаних норм свідчить, що:
- загальні засади (принципи) приватного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, у першу чергу, акти сімейного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах сімейного законодавства;
- учасники сімейних правовідносин можуть мати особисті та майнові суб`єктивні сімейні обов`язки. Свої обов`язки учасники сімейних відносин здійснюють різними способами: здійснення активних дій; утримання від здійснення активних дій. Якщо невиконання особистих обов`язків учасників сімейних відносин у випадках, передбачених в законі, може припинятися або не зумовлювати відповідних наслідків, то невиконання сімейного обов`язку майнового характеру не допускається. Оскільки на відміну від особистих, майнові обов`язки можуть виконуватися незалежно від самого носія такого обов`язку за допомогою інших суб`єктів.
- невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування відповідних правових наслідків, що можуть визначатися в: нормах СК України; домовленості (договорі) сторін. Наслідки невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку можуть мати: особистий характер, коли негативний вплив відбувається на особисту сферу зобов`язаної особи; майновий характер, якщо такий вплив здійснюється на майнову сферу зобов`язаної особи;
- стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів;
- розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %;
- при застосуванні формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» в абзаці 1 частини 1 статті 196 СК України якщо обмежувати нарахування пені поточною заборгованістю (тобто, тією яка існує за всі місяці станом на момент пред`явлення позову чи на інший момент), то при пред`явленні позову за період коли існувало прострочення, а на момент пред`явлення позову поточна заборгованість відсутня, то і не буде межі, яку не повинна перевищувати пеня. Як наслідок, очевидно, що потрібно розмежовувати сукупну поточну заборгованість та заборгованість за аліментами за певний місяць. Колегія суддів, з урахуванням принципу розумності, вважає, що оскільки пеня є змінною величиною, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, то формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У разі, якщо позивач, з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується.

Звертаючись до суду із даним позовом ОСОБА_5 посилалася на те, що слід стягнути з ОСОБА_6 неустойку за несвоєчасну сплату аліментів у зв`язку із виникненням заборгованості з вини відповідача щодо сплати аліментів.
Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 березня 2023 року в справі №607/17744/21 набрало законної сили 06 липня 2023 року. Однак, підлягало негайному виконанню в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей у межах суми платежу за один місяць.
Судом першої інстанції правильно встановлено, що ОСОБА_6 сплатив аліменти: за жовтень 2021 року – 5000.00 грн, за листопад 2021 року – 5000.00 грн, тобто виконав рішення суду, яке підлягало негайному виконанню в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей у межах суми платежу за один місяць.
Після розгляду справи 06 липня 2023 року Тернопільським апеляційним судом ОСОБА_6 18 серпня 2023 року перерахував кошти на депозитний рахунок виконавчої служби у розмірі 84922.86 грн, тобто виконав рішення суду, яке набрало законної сили.
Також 08 вересня 2023 року ОСОБА_6 сплачено заборгованість за серпень у розмірі 4577.38 грн, тобто у відповідача відсутня заборгованість зі сплати аліментів.
З огляду на викладене правильним є висновок суду першої інстанції, що відповідач після прийняття постанови Тернопільського апеляційного суду від 06 липня 2023 року здійснив погашення аліментів і в нього відсутня заборгованість зі сплати аліментів.
Оскільки позивачкою не надано доказів, які підтверджують існування заборгованості по сплаті аліментів у відповідача та наявність у нього обов`язку по сплаті аліментів до липня 2023 року, а тому відсутні правові підстави для задоволення даного позову.
Доводи апелянта про те, що відповідач не довів, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання та заборгованість утворилася з незалежних від нього причин колегія суддів відхиляє, оскільки після набрання судовим рішенням про стягнення аліментів законної сили ОСОБА_6 сплатив в повному обсязі грошове зобов`язання у вигляді аліментів починаючи з 04 жовтня 2021 року і до набрання рішенням суду законної сили (06 липня 2023 року).
Інші доводи апеляційної скарги є аналогічними викладеним у позовній заяві, які не спростовують правильність висновку суду першої інстанції, яким у повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка, а зводяться до власного тлумачення характеру спірних правовідносин та до переоцінки доказів.
У відповідності до ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з вимогами ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Згідно ч.2 ст.89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відмовляючи у задоволенні позову, судом першої інстанції вірно встановлено фактичні обставини справи та дано правильну оцінку доказам.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.
Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин, застосовані правильно.
Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.
Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.
Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_3 – залишити без задоволення.
Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 вересня 2023 року — залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.
Дата складення повного тексту постанови — 28 грудня 2023 року.

Головуючий                                                                        О.З. Костів
Судді:                                                                                М.В. Хома
                                                                                       Н.М. Храпак