ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/6144/22                                                                  Суддя (судді) першої інстанції: Сергій КЛОПОТ

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2024 року                                                                                               м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді          Парінова А.Б., 
суддів:                               Беспалова О.О., 
                                        Кузьмишиної О.М.,
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2022 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1   звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області та просить:
1) визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області - протиправними;
2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити нарахування та виплатити компенсацію втрати частини доходів, згідно індексу споживчих цін на не вчасно у незаконно сплачену (у розстрочку) заборгованість (рішення згідно Постанови Деснянського районного суду м. Чернігова, судова справи №750/1135/17 від 05.12.2017 року, Ухвали Київського апеляційного суду 08.02.2018 року) за період з 01.01.2016 року по 01.08.2021 рік за весь прострочений час починаючи з 01.01.2016 року та на момент виплати невиплаченої заборгованості по компенсації втрати частини доходів, згідно інфляції частини доходів, згідно інфляції, індексу споживчих цін.
Свої позовні вимоги мотивує тим, що з 01.08.2021, тобто з моменту повної виплати заборгованості, яка виникла на підставі Постанови Деснянського районного суду м. Чернігова, судова справи №750/1135/17 від 05.12.2017 та Ухвали Київського апеляційного суду 08.02.2018, у позивача   з`явилось   право на компенсацію згідно індексу споживчих цін, індексу інфляції на виплачену суму заборгованості у розмірі 77276,23 грн, яка на даний час не нарахована та не сплачена.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2022 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, з огляду на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права. 
До Шостого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 5 грудня 2017 року постановою Деснянського районного суду м. Чернігова, у справі №750/1135/17, Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зобов`язано здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії з 01.01.2016.
Постанова набрала законної сили з 08.02.2018. 
На той час заборгованість складала 83039,41 грн.
ГУ ПФУ в Чернігівській області березні 2018 року частково сплатило борг у сумі 5763,18 грн. А на рішення Чернігівського окружного суду №620/431/19 від 30.08.2019 року на цю суму, а саме на 5763,18 грн. провело індексацію заборгованих коштів та сплатило заборгованість (постанова про закінчення виконавчого провадження ВП№59971569 від 01.09.2021).
Нарахована компенсація за рішенням суду в розмірі 300 грн. 48 коп. була виплачена позивачу у березні 2021 року. Дата зарахування коштів 17.03.2021 року.
Вважаючи, що сума боргу 77276,23 грн ГУ ПФУ в Чернігівській області була сплачена відповідачем у розстрочку, відповідач протиправно не виплатив індексацію.
Не погоджуюсь з діями відповідача щодо виплати допомоги у вказаному розмірі, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що у відповідача були відсутні правові підстави для нарахування та виплати позивачу компенсації втрати частини доходів згідно індексу споживчих цін на не вчасно сплачену заборгованість за пенсійними виплатами.
Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Частиною 2 статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.
Отже, підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких умов:
1) нарахування громадянину належних йому доходів (заробітної плати, пенсії, соціальних виплат, стипендії);
2) порушення встановлених строків їх виплати (як з вини так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання);
3) затримка виплати доходів один і більше календарних місяців;
4) зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги;
5) доходи не повинні носити разового характеру.
Відповідно до ст. 3 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).
Стаття 4 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" визначає, що виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
За змістом п.п. 2, 3 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів її виплати, прийнятим для реалізації згаданого Закону та затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 січня 2001 року № 159, компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 01 січня 2001 року. Компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території У країни і не мають разового характеру, зокрема, пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).
Системний аналіз норм, що регулюють спірні правовідносини, дає підстави для висновку, що індексація є складовою заробітної плати та у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до чинного законодавства.
Використане у статті 3 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" формулювання, що компенсація обчислюється як добуток "нарахованого, але не виплаченого грошового доходу" за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.
Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 20.02.2018 (справа № 336/4675/17), від 21.06.2018 (№ 523/1124/17) та від 03.07.2018 (справа № 521/940/17).
Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку, що положення Закону №2050-III та Порядку № 159 не ставлять право на компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати у залежність від порядку виплати доходу - у добровільному чи судовому порядку.
Компенсація за порушення строків виплати виникає тоді, коли грошовий дохід (заробітна плата) особи (працівника) з вини відповідача не нараховувався, своєчасно не виплачувався і через це особа зазнала втрат.
При цьому слід зазначити, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер, спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи та пов`язані з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.
Як вбачається з матеріалів справи, постановою Деснянського районного суду міста Чернігова від 05.12.2017, яка набрала законної сили 08.02.2018, у справі № 750/11325/17 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії було задоволено, визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо не проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2016 відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» від 23.12.2015 № 900-VIII, а також статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» і постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988, та подальшу відмову в здійсненні такого перерахунку; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» від 23.12.2015 № 900-VIII, а також статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» і постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 починаючи з 01.01.2016.
На виконання вищевказаної постанови суду в лютому 2018 року відповідачем проведено розрахунок доплати пенсії з 01.01.2016 по 28.02.2018, з якої виплати за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 залишились невиплаченими позивачу, а виплати доплати пенсії за період з 01.01.2018 по 28.02.2018 було здійснено 16.03.2018.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 березня 2019 року у справі № 620/431/19, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 липня 2019 року, частково задоволено позов ОСОБА_1 : визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо ненарахування ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасністю пенсійних виплат, які нараховані за період з 01.01.2016 по 31.01.2018 та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити нарахування ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасністю пенсійних виплат, які нараховані за період з 01.01.2016 по 31.01.2018.
Як стверджує позивач, різниця пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 була виплачена останньому у липні 2021 року.
На підставі системного аналізу правових норм, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів висновує, що позивач має право на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати з моменту перерахунку пенсії та до моменту фактичної виплати йому заборгованих сум. 
З даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень вбачається, що 24.06.2021 виконавче провадження ВП № НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого листа № 750/11325/17 закінчено на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» (фактичне виконання у повному обсязі рішення).
Указані обставини спростовують доводи позивача про те, що остаточний розрахунок проведено відповідачем у липні 2021 року.
Зважаючи на те, що рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 березня 2019 року у справі № 620/431/19, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 липня 2019 року, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити нарахування ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасністю пенсійних виплат, які нараховані за період з 01.01.2016 по 31.01.2018, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для зобов`язання відповідача здійснити нарахування ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасністю пенсійних виплат, які нараховані за період з 01.02.2018 по 23.06.2021.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов хибного висновку про відсутність у позивача права на отримання компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строку виплати різниці перерахованої пенсії, оскільки відповідач провів фактичний розрахунок з позивачем щодо виплати суми заборгованості не у день здійснення перерахунку, тому в цьому випадку є підстави для виплати позивачу компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строку виплати заборгованості з виплати пенсії за період з 01.02.2018 по 23.06.2021.
Згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Приписи п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції при прийнятті рішення неправильно застосовано норми процесуального та матеріального права, що стало підставою для неправильного обрання способу захисту порушеного права позивача. У зв`язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду - скасувати.
Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 271, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,              
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2022 року - скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо ненарахування ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасністю пенсійних виплат, які нараховані за період з 01.02.2018 по 31.06.2021.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (14005, м. Чернігів, вул. П`ятницька, 83 А, код ЄДРПОУ 21390940) здійснити нарахування ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) компенсації втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасністю пенсійних виплат, які нараховані за період з 01.02.2018 по 23.06.2021.
У задоволенні інших позовних вимог - відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя                                                            А.Б. Парінов

Судді                                                                                О.О. Беспалов

                                                                                          О.М. Кузьмишина