ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 761/42687/21                                                                  Суддя (судді) першої інстанції: Притула Н.Г.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  14 березня 2024 року                                                                                         м. Київ
          
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі: 
головуючого судді                                        Кучми А.Ю., 
суддів                                                            Безименної Н.В., Бєлової Л.В.
за участю секретаря                                         Островської О.В.,
розглянувши за відсутності осіб, які беруть участь в справі, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ст. 229 КАС України у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2023 року (м. Київ, дата складання повного тексту не зазначається) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, треті особи: ОСОБА_2 , Київська міська рада, Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання протиправною бездіяльність, скасування постанов та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А :
ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду, в якому просить:
-          визнати протиправною триваючу до 16.11.2021 бездіяльність відповідача під час примусового виконання у рамках виконавчих проваджень НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5 з виконання виконавчих листів Шевченківського районного суду м. Києва від 23.12.2014 за №№2610/3926/2012 і зобов`язати відповідача дотриматись у рамках зазначених виконавчих проваджень приписів статей 1, 3, 8, 2 ст.19 Конституції України, ч.3 ст.18, ст.76 Закону України «Про виконавче провадження», ст.188-13 КУпАП і розділу ХІV «Відповідальність у виконавчому провадженні» Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2020 №512/5;
-          визнати протиправними і скасувати постанови від 16.11.2021 за НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5 та зобов`язати начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України повторно здійснити перевірку законності виконавчого провадження НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5 із винесенням постанови «Про результати перевірки виконавчого провадження» із зазначенням у мотивувальній частині кожної такої постанови короткого змісту кожної проведеної виконавчої дії, починаючи з відкриття виконавчого провадження у січні 2015 року та із зазначенням про відповідність кожної виконавчої дії вимогам чинного законодавства на момент вчинення виконавчої дії з посиланням на відповідну норму Закону України «Про виконавче провадження»;
-          визнати протиправними і скасувати постанови від 17.11.2021 за НОМЕР_2, НОМЕР_3 про закінчення виконавчого провадження з виконання виконавчих листів Шевченківського районного суду м. Києва від 23.12.2014 за №26/3926/2012.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що при винесенні оскаржуваних постанов держаним виконавцем було допущено ряд суттєвих порушень, які тягнуть за собою протиправність таких постанов. Наголошує, що судове рішення в рамках вказаних виконавчих проваджень не виконано.
Відповідач у відзиві на позовну заяву заперечував проти позову та вказав, що всі рішення та процесуальні документи в межах виконавчих проваджень прийняті державним виконавцем на підставі та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Державними виконавцями відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України вживалися заходи примусового виконання, вказане не може свідчити про допущену бездіяльність чи протиправність державних виконавців Відділ.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права та неповного з`ясування обставин у справі. Апелянт зазначає, що матеріали справи містять усі належні докази на підтвердження не виконання виконавчих документів в рамках виконавчих проваджень НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5, що беззаперечно вказує на протиправність спірних постанов та наявність підстав для їх скасування.
Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу в якому зазначено про безпідставність доводів апеляційної скарги, відсутність підстав для її задоволення та відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - скасуванню.
Згідно з ст. 317 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує його та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, на примусовому виконанні Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України перебувало виконавче провадження № НОМЕР_5, НОМЕР_6, де стягувачем є ОСОБА_1 та виконавче провадження НОМЕР_8, НОМЕР_3, де стягувачем є ОСОБА_2 .
Оскільки провадження у справі відкрите за скаргою ОСОБА_1 , тому суд розглядає скаргу лише в межах виконавчого провадження НОМЕР_7, НОМЕР_6, так як права та інтереси ОСОБА_1 у виконавчому провадженні НОМЕР_8, НОМЕР_3 не порушуються.
В той же час ОСОБА_2 не позбавлений можливості у випадку, якщо він вважає що його права порушені звернутися до суду з адміністративним позовом та оскаржити дії, бездіяльність та постанови державного виконавця.
З матеріалів справи вбачається, що постановами від 16.11.2021 у ВП НОМЕР_7, НОМЕР_6 заступник директора Департаменту - начальник відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Озадовський Руслан Юрійович, керуючись статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII та розділом ХІІ Інструкції з примусового виконання рішень затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2832/5) на підставі скарги ОСОБА_1 від 28.01.2020 щодо бездіяльності державного виконавця та зобов`язання вчинити дії по зазначених виконавчих провадженнях здійснив перевірку законності дотримання державним виконавцем вимог чинного законодавства України при примусовому виконанні виконавчого листа №2610/3926/2012, виданого 23.12.2014 Шевченківським районним судом м. Києва щодо боржників - Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської державної адміністрації та Київської міської ради про зобов`язання Головного управління земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації та Київської міської ради у місячний строк з часу набрання постанови суду законної сили, розробити проект рішення про безоплатну передачу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 земельної ділянки, яка розташована по АДРЕСА_1 , загальною площею 0,2768 га, за нормами визначені ст. 121 ЗК України, з цільовим призначенням для ведення садівництва, для будівництва і обслуговування жилого будинку, для будівництва індивідуального гаражу, з урахуванням ідеальних частин останніх в домоволодіння АДРЕСА_1 та розглянути на пленарному засіданні заяви ОСОБА_1 від 25.11.2003р., ОСОБА_2 від 06.06.2005р., про приватизацію вказаної земельної ділянки, загальною площею 0,2768 га, за нормами визначені ст. 121 ЗК України, з цільовим призначенням для ведення садівництва, для будівництва і обслуговування жилого будинку, для будівництва індивідуального гаражу, з урахуванням ідеальних частин останніх в домоволодіння АДРЕСА_1 .
В той же час, як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, постановами від 17.11.2021 (ВП НОМЕР_9) та від 06.12.2021 (ВП НОМЕР_7) вказані виконавчі провадження закінчені на підставі п.9 частини першої статті 39, статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» - у зв`язку з виконанням рішення суду.
Позивач оскаржував постанову від 06.12.2021 та рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 03.04.2023 року (справа № 761/940/22) в задоволенні позовних вимог та відповідно скасування постанови про закінчення виконавчого провадження було відмовлено.
Разом із тим, ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.12.2023 клопотання представника позивача Малиновської Елли Станіславівни про зупинення провадження по справі № 761/940/22 задоволено. Апеляційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа: ОСОБА_2 про визнання протиправними і скасування індивідуальних рішень, визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії зупинене до набрання законної сили рішенням Шостого апеляційного адміністративного суду по справі №761/42687/21.
Таким чином, на момент розгляду даної справи рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 03.04.2023 року (справа № 761/940/22) не набрало законної сили.
Не погодившись з вищевказаними постановами державного виконавця, позивач звернувся за захистом свої прав з даним адміністративним позовом до суду.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що у спірних постановах було проаналізовано виконавчі дії, які були вчинені виконавцями при примусовому виконанні виконавчих листів, жодних порушень не встановлено. Позивач не надав суду доказів на підтвердження тієї обставини, що проект землеустрою не був прийнятий про що позивач зазначав в позовній заяві, тому були наявні підстави для закінчення виконавчого провадження.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Спірні правовідносини врегульовано Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VІІІ (далі - Закон № 1404-VІІІ).
Відповідно до статті 1 Закону № 1404 виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Отже, правомірними вважаються дії державного виконавця, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом.
Пунктом 1 частиною 1 статті 3 Закону № 1404 визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Статтею 5 Закону №1404-VІІІ передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Відповідно до частин першої, другої статті 18 Закону №1404-VІІІ виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.
Пунктами 1, 16 ч.3 статті 18 Закону №1404-VIII встановлено право виконавця під час здійснення виконавчого провадження проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних і посадових осіб у випадках, передбачених законом.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 26 Закону №1404-VІІІ виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 26 Закону №1404-VІІІ передбачено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.
У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
Відповідно до частин першої-третьої статті 63 Закону №1404-VІІІ за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.
У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.
У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.
Згідно п.9 частини 1 статті 39 Закону №1404-VІІІ виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
Щодо постанов від 16.11.2021 у ВП НОМЕР_7, НОМЕР_6 про перевірку виконавчого провадження, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з абзацами 2-3 ч.3 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.
Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова.
Згідно з абзацом 8 ч. п.1 розділу XII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказ Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року № 2832/5), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 року за № 489/20802 (далі - Інструкція), перевірити законність виконавчого провадження має право начальник відділу державної виконавчої служби - виконавче провадження, що перебуває (перебувало) на виконанні у цьому відділі.
Згідно з п.2 розділу XII Інструкції посадові особи, зазначені у п.1 цього розділу, можуть проводити перевірку законності виконавчого провадження за дорученням керівника вищого органу державної виконавчої служби та з власної ініціативи. Посадові особи, зазначені в абзацах третьому, п`ятому, сьомому та восьмому, пункту 1 цього розділу, можуть проводити перевірку законності виконавчого провадження також за скаргою стягувана та інших учасників виконавчого провадження (крім боржника).
Згідно п.7 розділу XII Інструкції про результати перевірки законності виконавчого провадження виноситься постанова, у якій зазначаються:
-          підстави перевірки виконавчого провадження;
-          строки проведення перевірки;
-          у мотивувальній частині - номер виконавчого провадження, реквізити виконавчого документа, дата відкриття виконавчого провадження, державний виконавець, який здійснює (здійснював) виконання, коротко зміст проведених виконавчих дій та їх відповідність вимогам чинного законодавства з посиланням на відповідну норму Закону;
-          у резолютивній частині - висновок з урахуванням вимог законодавства щодо дій державного виконавця у виконавчому провадженні, у разі оскарження дій (бездіяльності) начальника органу державної виконавчої служби - щодо його дій, визначаються особа, яку зобов`язано вжити заходів щодо усунення порушень законодавства (у разі їх виявлення), особа, на яку покладено здійснення контролю за виконанням цієї постанови;
-          строк виконання постанови;
-          коло осіб, яким надсилаються копії постанови;
-          інша необхідна інформація.
Якщо посадовою особою, зазначеною в абзацах третьому, п`ятому, сьомому та восьмому пункту 1 цього розділу, прийнято рішення про скасування постанови або іншого процесуального документа (або їх частини), винесених у виконавчому провадженні в резолютивній частині постанови про результати перевірки законності виконавчого провадження, зазначається постанова або документ, який скасовується (частина, яка скасовується).
З даних постанов вбачається, що керівник органу ДВС у резолютивній частині кожної постанови не зробив висновок з урахуванням вимог законодавства щодо дій державного виконавця у виконавчих провадженнях, начальник не визначив у своїх постановах особу, яку зобов`язує вжити заходів щодо усунення порушень законодавства, а така особа мала бути ним визначена, що доводять чинні рішення Шевченківського районного суду м. Києві від 14.02.2022 по справі №761/28821/20, від 31.05.2023 по справі 761/26824/21 і доводить той факт, що станом на 16.11.2021 боржниками так і не було розроблено проект рішення Київради, який би містив такі площі земельних ділянок, як от 0,1 га, 0,12 га і 0,01 га, що визначені ст.121 ЗК України, і що вбачається з резолютивної частини постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 27.06.2012 №2610/3926/2012. 
При цьому, відповідно до п.8.1 і 8.2 Положення про Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), затвердженого рішенням Київради від 19 грудня 2002 року №182/342, Директор Департаменту здійснює керівництво Департаментом, несе персональну відповідальність за виконання покладених на Департамент завдань, визначає ступінь відповідальності заступників директора Департаменту та керівників його структурних підрозділів, організовує роботу Департаменту на основі єдиноначальності відповідно до цього Положення.
Суд, зокрема, накладав на Директора департаменту земельних ресурсів в порядку ст. 382 КАС України штрафи за невиконання цим Департаментом постанови суду у справі №2610/3926/2012 та невиконання постанови у взаємопов`язаній справі №826/5426/16 (ухвали від 02.07.2021, 09.06.2021, 14.02.2021).
Наслідком відсутності належним чином оформленого проекту рішення ради, який не суперечив приписам ст.121 ЗК України, є відсутність факту передачі рішенням Київради земельної ділянки площею 0,1 га, 0,12 га і 0,01 га у приватну власність (спільну, часткову) ОСОБА_1 і ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_2 , тобто проект рішення ради, який суд зобов`язав розробити, не набув статусу рішення.
Згідно мотивувальної частини постанови від 16.11.2021 НОМЕР_9 керівника органу ДВС, відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_1 від 28.01.2020, згідно мотивувальної частини постанови від 16.11.2021 НОМЕР_7, задоволено скаргу ОСОБА_1 від 28.01.2020, разом із тим державний виконавець жодних адекватних, необхідних дій, які б були направлені на виконання постанови, не вчиняв незважаючи на передбачення у ч.3 ст.18 Закону №1404 від 02.06.2016 у нього широкого кола повноважень.
Таким чином, вказаним керівником органу ДВС не перевірено чи належним чином боржники виконали судове рішення і чи перевірив виконавець виконання зобов`язання боржниками належним чином. 
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що враховуючи неповноту проведеної перевірки з огляду на встановлені у цій справі обставини, постанови від 16.11.2021 у ВП НОМЕР_7, НОМЕР_6 про перевірку виконавчого провадження є передчасними та підлягають скасуванню. 
Щодо постанови від 17.11.2021 у ВП НОМЕР_9 про закінчення виконавчого провадження, колегія суддів зазначає наступне.
З матеріалів справи вбачається та не спростовано відповідачем, що на даний час не розроблено проект рішення Київради, який би містив такі площі земельних ділянок, як 0,1 га, 0,12 га і 0,01 га, що визначені ст.121 ЗК України, про що зазначено в резолютивній частині постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 27.06.2012 №2610/3926/2012. 
Крім того, проекту рішення ради, що був внесений в Київраду із супровідним листом від 07.07.2021 Директора Департаменту земельних ресурсів, була надана судом оцінка в ухвалі Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.12.2021 по справі №826/5426/16 та в окремій ухвалі того ж суду від 14.12.2021, з яких є очевидним, що належним чином постанова суду від 27.06.2012 №2610/3926/2012 в частині, якою зобов`язано розробити проект рішення ради, не виконана навіть станом на 14.12.2021.
Специфіка розгляду Київрадою заяв щодо приватизації земельної ділянки полягає в тому, що первісно розробляється проект рішення Київради, який вноситься в раду і включається в порядок денний пленарного засідання, а потім ставиться не заява, а саме проект рішення ради на голосування.
В контексті даної справи проект рішення ради мав бути виготовлений ще і на виконання чинної з 28.01.2014 постанови суду від 27.06.2012 №2610/3926/2012, так як Шостий апеляційний адміністративний суд постановою від 01.02.2021, як і Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 19.12.2017, що приймались у справі №826/5426/16, визнав протиправними дії Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) із розробки 30 липня 2015 року проекту рішення №ПР-7768 до справи А-21641 та визнав протиправним та скасував рішення Київської міської ради №100/2003 від 01 жовтня 2015 року.
Державний виконавець зазначив, що у відділі на виконанні перебуває виконавче провадження № НОМЕР_6. 
Державним виконавцем здійснювались заходи примусового виконання рішень визначених Законом України «Про виконавче провадження». 
Боржник - Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) повідомлено відділ, що на виконання рішення суду Департаментом розроблено проект рішення Київської міської ради «Про безоплатну передачу ОСОБА_2 , ОСОБА_1 земельної ділянки, яка розташована по АДРЕСА_2 загальною площею 0,2768 га, за нормами ст. 121 ЗК України, з цільовим призначенням для ведення садівництва, для будівництва і обслуговування житлового будинку, для будівництва індивідуального гаражу, з урахуванням ідеальних частин останніх в домоволодінні АДРЕСА_1 », який відповідно до Регламенту Київської міської ради 07.07.2021 подано до Київської міської ради. 
Також повідомлено, що відповідно до витягу з протоколу № 12/14 засідання постійної комісії Київської міської ради з питань містобудування, архітектури та землекористування від 14.07.2021 вказаний проєкт рішення відхилено. 
Разом із тим, зазначений проєкт рішення Київської міської ради погоджено 28.07.2021 управлінням правового забезпечення діяльності Київської міської ради. 
Боржником зазначено, що враховуючи викладене та відповідно до статті 31 Регламенту Київської міської ради, затвердженого рішенням Київради від 07.07.2016 № 579/579, листом від 29.07.2021 №0570202/2-18725 підготовлений Департаментом проєкт рішення Київської міської ради від 07.07.2021 № 08/231-2357/ПР передано до управління організаційного та документального забезпечення діяльністю Київської міської ради для формування попереднього проекту порядку денного пленарного засідання Київської міської ради. 
Враховуючи, що боржником (Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)) в межах повноважень здійснено дії щодо виконання рішення суду, а саме: розроблено проект рішення про безоплатну передачу ОСОБА_1 земельної ділянки та передано відповідні документи для розгляду на пленарне засідання Київської міської ради, вимоги виконавчого листа виконані.
Разом із тим, колегія суддів звертає увагу, що відсутні докази вчинення з боку Київради дій із розробки проекту рішення, а заяви ОСОБА_1 від 25.11.2003 і ОСОБА_2 від 06.06.2005 Київрада продовжила після 06.12.2021 формально розглядати 17.02.2022, 09.02.2023, 13.07.2023, що доводять її рішення, які є публічно доступні і наявні в матеріалах справи (т.6 а.с.169-172). 
Відповідно до рішень Київської міської ради від 13.07.2023 №7082/7123, від 09.02.2023 №5992/6033, від 17.02.2022 №4518/4559, відхилений проєкт рішення Київської міської ради «Про безоплатну передачу ОСОБА_2 , ОСОБА_1 земельної ділянки, яка розташована по АДРЕСА_2 загальною площею 0,2768 га, за нормами ст. 121 ЗК України, з цільовим призначенням для ведення садівництва, для будівництва і обслуговування житлового будинку, для будівництва індивідуального гаражу, з урахуванням ідеальних частин останніх в домоволодінні АДРЕСА_1 ».
Крім того, 29.08.2023 розроблено на виконання постанови суду від 27.06.2012 №2610/3926/2012 Департаментом земельних ресурсів черговий проект рішення Київради, із пояснювальною запискою від 29.08.2023, який зареєстрований в Київраді 08.09.2023 за №08/231- 1093/ПР під назвою «Про безоплатну передачу ОСОБА_2 , ОСОБА_1 земельної ділянки, яка розташована по АДРЕСА_2 загальною площею 0,2786 за нормами ст. 121 ЗК України, з цільовим призначенням для ведення садівництва, для будівництва і обслуговування житлового будинку, для будівництва індивідуального гаражу, з урахуванням ідеальних частин останніх в домоволодінні АДРЕСА_1 » (т.7 а.с.141).
Вказані рішення Київради свідчать про те, що Київрада після закінчення виконавчих проваджень і надалі розглядає питання, яке порушив ОСОБА_1 у своїй заяві від 25.11.2003.
Вищевикладене підтверджує, що на даний час рішення суду не виконано, що в свою чергу вказує на неможливість закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ч. 1 ст. 39 Закону №1404-VІІІ.
Як встановлено окремою ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 02.06.2020 по справі №2610/3926/2012 на виконання постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 27 червня 2012 року судом першої інстанції видано виконавчі листи 23.12.2014 року ( ОСОБА_1 і ОСОБА_2 ), де зобов`язано Київську міську раду:
-          у місячний строк з часу набрання постанови суду законної сили, розробити проект рішення про безоплатну передачу ОСОБА_1 і ОСОБА_2 земельної ділянки, яка розташована по АДРЕСА_1 , загальною площею 0,2768 га, за нормами визначені ст. 121 ЗК України, з цільовим призначенням для ведення садівництва, для будівництва і обслуговування жилого будинку, для будівництва індивідуального гаражу, з урахуванням ідеальних частин останніх в домоволодінні АДРЕСА_2 ;
-          та розглянути на пленарному засіданні заяви ОСОБА_1 від 25 листопада 2003 року, ОСОБА_2 від 06 червня 2005 року, про приватизацію вказаної земельної ділянки, загальною площею 0,2768 га за нормами визначені ст. 121 ЗК України, з цільовим призначенням для ведення садівництва, для будівництва і обслуговування жилого будинку, для будівництва індивідуального гаражу, з урахуванням ідеальних частин ОСОБА_1 і ОСОБА_2 в домоволодінні АДРЕСА_2 . 
Таким чином у самому судовому рішенні 27.06.2012 судом було визначено порядок і строк його виконання, зокрема, спочатку має бути розроблено проект рішення ради, а потім має відбутися розгляд радою заяв, що з огляду на регламент Київради відбувається шляхом голосування по проекту рішення Київради.
Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київради КМДА хоч і розробив кілька варіантів проектів рішення ради, однак всі проекти були з дефектами, так як проекти без дотриманням норм, визначених у ст.121 ЗК України, зокрема, всі варіанти проектів рішення Київради про безоплатну передачу ОСОБА_1 і ОСОБА_2 не містять приписів що передаються у власність площі земельних ділянок в таких розмірах як 0,1 га, 0,12 га і 0,01 га за рахунок вказаної земельної ділянки по АДРЕСА_1 (з 19.02.2016 АДРЕСА_2 ). 
І саме вказані дефектні проекти рішень Київради призвели до того, що Київрада з 28.01.2014 до даного часу не прийняла рішення про передачу у власність земельних ділянок із зазначенням саме таких площ земельних ділянок, які вказано у заяві ОСОБА_1 від 25.11.2003 і у ст.121 ЗК України (0,1 га, 0,12 га і 0,01 га).
Колегія суддів вказує, що саме з врахуванням зазначених обставин, коли боржники створювали видимість щодо виконання постанови суду від 27.06.2012, орган ДВС у виконавчому провадженні НОМЕР_2, маючи копії дефектних проектів рішень Київради, в яких вказана лише така площа земельної ділянки як 0,2768 га, маючи клопотання стягувачів від 28.01.2020 і повторні від 19.05.2020, в яких стягувачі просили виконавця викликати Київського міського голову, Директора Департамент земельних ресурсів, відібрати у них пояснення, накласти на них штрафи тощо, тобто просили виконавця вчинити дії, які передбачаються у п.п. 1, 3, 14, 16, 18, 19 частини 3 ст. 18 Закону №1404 від 02.06.2016 «Про виконавче провадження», незаконно прийняв рішення про його закінчення.
За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що постанова державного виконавця від 17.11.2021 у ВП НОМЕР_9 про закінчення виконавчого провадження є передчасною та підлягає скасуванню.
Щодо клопотання позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, суд першої інстанції вірно вказав, що останнє не підлягає задоволенню, оскільки в розумінні статті 382 КАС України зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, а не його обов`язком. Крім того, у суду відсутні підстави вважати, що рішення суду виконане не буде.
Крім того, апелянт просить винести окрему ухвалу.
Так, статтею 249 КАС України регулюється питання постановлення окремих ухвал.
Згідно з частинами першою та п`ятою ст. 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.
З метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання.
Тобто, окрема ухвала виноситься судом у зв`язку з виявленням під час судового розгляду порушення законності з боку, зокрема, суб`єкта владних повноважень, які не охоплюються предметом спору та не можуть бути усунені шляхом розв`язання спору по суті.
Наведена правова позиція вже була викладена Верховним Судом у постановах від 25.09.2018 у справі №09/1653/15 та від 13.02.2019 у справі №355/1116/17.
При цьому, постановлення такої ухвали є правом, а не обов`язком суду.
Враховуючи вищевикладене, виходячи з обставин справи, суд не вбачає підстав для винесення окремої ухвали.
Згідно ч.6 ст.139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Таким чином, враховуючи задоволення позовних вимог в частині, колегія суддів дійшла до висновку про стягнення на користь позивача суму сплаченого судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги відповідно до приписів ч.3 ст.139 КАС України.
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2023 року - скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України під час примусового виконання у рамках виконавчих проваджень НОМЕР_2, НОМЕР_5 з виконання виконавчих листів Шевченківського районного суду м. Києва від 23.12.2014 за №2610/3926/2012.
Визнати протиправними і скасувати постанови державного виконавця від 16.11.2021 за НОМЕР_9, НОМЕР_7 про перевірку виконавчого провадження.
Зобов`язати начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України повторно здійснити перевірку законності виконавчих проваджень НОМЕР_9, НОМЕР_7.
Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця від 17.11.2021 НОМЕР_9 про закінчення виконавчого провадження.
В задоволенні іншої частини позову - відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (01601, м. Київ, вул. Городецького, 13, ЄДРПОУ 00015622) витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 4  412,88 (чотири тисячі чотириста дванадцять) грн.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст.  328,  329 КАС України.
Повний текст постанови виготовлено 14.03.2024.

Головуючий суддя:                                                                                        А.Ю. Кучма 

                                                                                                                          Н.В. Безименна

                                                                                                              Л.В. Бєлова