Справа № 450/899/21                        Головуючий у 1 інстанції: Мельничук І.І. 
Провадження № 22-ц/811/1830/23         Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р. 

ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
Головуючої судді Мікуш Ю.Р.,
Суддів: Приколоти Т.І.,Савуляка Р.В.,
Секретар Іванова О.О. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу №450/889/21 за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 –адвоката Іськіва Івана Зіновійовича на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 12 квітня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ,- про поділ спільного майна подружжя
в с т а н о в и в :

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 12 квітня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю, поділ спільного майна подружжя відмовлено.
Рішення суду оскаржив представник позивача-адвокат Іськів І.З.
Постановою Львівського апеляційного суду від 04 грудня 2023 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 -адвоката Іськіва Івана Зіновійовича задоволено частково.
Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 12 квітня 2023 року скасовано.
Ухвалено нове судове рішення, яким вирішено позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнано за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на частину незавершенного будівництва (житлового будинку) за адресою: Львівська область, Львівський район, м.Пустомити, що знаходиться на земельній ділянці площею 0,1 га, кадастровий номер 4623610100:01:010:0191.
Визнано за ОСОБА_2 право власності на частину незавершенного будівництва (житлового будинку) за адресою Львівська область, Львівський район, м.Пустомити, що знаходиться на земельній ділянці площею 0,1 га, кадастровий номер 4623610100:01:010:0191.
Вирішено питання судових витрат.
При ухваленні нового судового рішення, судом апеляційної інстанції у резолютивній частині не зазначено чи спірне майно є спільною суміною власністю сторін по справі, чи у зазначеній частині позовних вимог відмовлено.
Відповідно до ст. 270 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту ЦПК) суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: п.1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.
Матеріалами справи, судом першої інстанції та підтверджено в суді апеляційної інстанції встановлено, що спірний незавершений будівництвом житловий будинок побудований сторонами за час перебування у шлюбі та є їх спільною сумісною віласністю відповідно до ст.60 Сімейного кодексу України (далі по тексту СК), однак у задоволенні позовних вимог про визнання майна спільною сумісною власністю суд відмовив.
За положеннями ст.63 СК дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Суд апеляційної інстанції, виходячи із змісту ст.60 СК вважає, щро має місце презумпція рівності часток у спільно нажитому майні, незважаючи на те, що позивач суду доводив, що відповідачка ОСОБА_2 у період будівництва житлового будинку не працювала, однак у цей час сторони перебували у зареєстрованому шлюбі та вели спільне господарство, були подружжям, будинок зводився для їх спільного сімейного життя.
Такий правовий висновок викладено Верховним Судом у постановах від 09 жовтня 2019 року у справі № 157/1722/17; від 23 жовтня 2019 року у справі № 560/542/15-ц; від 24 березня 2021 року у справі № 671/1453/15-ц.
Судом першої інстанції помилково не враховано, що набуття майна за час шлюбу створює презумпцію права спільної сумісної власності подружжя, яка не потребує доказування та не потребує встановлення інших обставин, крім набуття майна за час шлюбу, та існує поки не спростована.
Відповідно до ч.1 п.п.3,4 ст.376 ЦПК підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового (додаткового) рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: п.3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; п.4) порушення норм процессуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню ( ч.2ст.376 ЦПК).
Керуючись ст.ст. 270; 374 ч.1 п.2; 376 ч.1 п.п.3,4; 383; 384; 389-391 ЦПК України,- суд апеляційної інстанції
п о с т а н о в и в :

Ухвалити додаткове судове рішення у справі за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Іськіва Івана Зіновійовича на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 12 квітня 2023 року.
Позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя задовольнити.
Визнати незавершене будівництво житлового будинку за адресою : Львівська область, Львівський район, м.Пустомити, що знаходиться на земельній ділянці площею 0,1 га кадастровий номер 4623610100:01:010:0191 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Додаткова постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст.ст. 389-391 ЦПК України.
Повний текст додаткової постанови складено 15 січня 2024 року.

Головуюча суддя Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк