ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
28 лютого 2024 року
м. Київ
 
справа № 283/2558/22
провадження № 61-6829св23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Білоконь. О. В., Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Сакари Н. Ю., Шиповича В. В.,
 
учасники справи:
заявник -  ОСОБА_1 ;
заінтересовані особи: Міністерство оборони України, Служба у справах дітей Малинської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ;
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу   ОСОБА_1 на постанову Житомирського апеляційного суду від 05 квітня 2023 року у складі колегії суддів: Миніч Т. І., Трояновської Г. С., Павицької Т. М.
 
ВСТАНОВИВ:
 
1.   Описова частина 
 
Короткий зміст заявлених вимог
 
У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.
 
Заява ОСОБА_1 мотивована тим, що з 21 травня 2018 року вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах та проживала однією сім`єю із  ОСОБА_4 без реєстрації шлюбу. Після військового нападу російської федерації на Україну та оголошення воєнного стану 07 березня 2022 року  ОСОБА_4 був призваний на військову службу у військову частину НОМЕР_1 , а згодом його відправили на передові позиції в Донецьку область, місто Бахмут.   ІНФОРМАЦІЯ_1  ОСОБА_4 загинув. Оскільки вона має право на отримання одноразової соціальної допомоги у зв`язку зі смертю чоловіка, просила встановити факт її проживання разом із  ОСОБА_4 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з травня 2018 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 .
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
 
Рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 09 січня 2023 року у складі судді Саланди О. М. заяву      ОСОБА_1 задоволено. Встановлено факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу      ОСОБА_1 ,     ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки міста Малина Житомирської області, місце реєстрації та проживання:   АДРЕСА_1 , з    ОСОБА_4 , 1983 року народження, з 21 травня 2018 року по день смерті    ОСОБА_4 , тобто по     ІНФОРМАЦІЯ_1 .
 
Рішення суду першої інстанції мотивоване доведеністю факту проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на підставі показів свідків, допитаних під час розгляду справи.
 
Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції 
 
Постановою Житомирського апеляційного суду від 05 квітня 2023 року апеляційну скаргу Міністерства оборони України задоволено частково. Рішення Малинського районного суду Житомирської області від 09 січня 2023 року скасовано й закрито провадження у справі.
 
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що задовольняючи заяву   ОСОБА_1 суд першої інстанції не звернув увагу на те, що її вимоги стосуються доведення наявності підстав для визнання (підтвердження) за нею певного соціально-правового статусу щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги сім`ї військовослужбовця, не пов`язаного з будь-якими цивільними правами та обов`язками, їх виникненням, існуванням та припиненням. А тому за своїм предметом та можливими правовими наслідками такі вимоги пов`язані з публічно-правовими відносинами заявниці з державою, а отже, не підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства. 
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
 
У травні 2023 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Житомирського апеляційного суду від 05 квітня 2023 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
 
Касаційна скарга подана на підставі пункту 3 частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) та обґрунтована тим, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 липня 2023 року відкрито касаційне провадження в цій справі та витребувано її матеріали з Малинського районного суду Житомирської області. 
 
19 липня 2023 року справа № 283/2558/22 надійшла до Верховного Суду.
 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 жовтня 2023 року провадження в цій справі зупинено до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 560/17953/21 (провадження № 11-150апп23) за позовом ОСОБА_5 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_6 , про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії за касаційною скаргою Міністерства оборони України на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 06 жовтня 2022 року.
 
18 січня 2024 року Великою Палатою Верховного Суду ухвалено постанову у справі № 560/17953/21 (провадження № 11-150апп23).
 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 лютого 2024 року поновлено провадження у справі № 283/2558/22.
 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 лютого 2024 року справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. 
 
Аргументи учасників справи
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
 
Касаційна скарга  ОСОБА_1 обґрунтована тим, що подана нею заява повністю відповідає вимогам постанови Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 щодо наявності певних умов для розгляду справи в порядку окремого провадження.
 
Міністерство оборони України не заявило про наявність спору між ним та заявником, не вказало в чому полягає суть спору, не зазначило які права та інтереси порушує подана заява і з яких підстав вони вважають, що справа не повинна розглядатися в порядку цивільного судочинства. Тому суд першої інстанції розглянув справу по суті та виніс обґрунтоване рішення, натомість суд апеляційної інстанції безпідставно закрив провадження у справі.
 
В Україні не існує жодного нормативного акту, який зобов`язував би заявника доводити наявність підстав для підтвердження за ним певного соціально-правового статусу щодо призначення та виплати одноразової допомоги сім`ї військовослужбовця. Єдиною підставою є рішення суду про встановлення юридичного факту і справи такої категорії мають розглядатися судами в окремому провадженні.
 
Апеляційний суд не звернув увагу на те, що для звернення до адміністративного суду з позовом до суб`єкта владних повноважень заявнику необхідно надати письмове обґрунтування тих обставин, що суб`єкт владних повноважень зазначає про існування спору, не визнає або оспорює право заявника на отримання допомоги. Міністерство оборони України не повідомляло про існування такого спору, а тому надати адміністративному суду відповідні докази, які фактично є підставою для звернення до адміністративного суду, є неможливим.
 
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу 
 
У серпні 2023 року Міністерство оборони України подало відзив на касаційну скаргу, в якому зазначило, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні. 
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого Малинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коростенському районі Житомирської області Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький).
 
Згідно з довідкою про причини смерті від 07 листопада 2022 року № 6617 ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 від вибухової травми внаслідок військових дій.
 
Лікарським свідоцтвом про смерть від 07 листопада 2022 року № 6617 підтверджується, що смерть ОСОБА_4 настала в зоні військових дій.
 
Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 підтверджується, що між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 17 вересня 2005 року було зареєстровано шлюб.
 
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 ОСОБА_8 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_1 . 
 
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 , ОСОБА_9 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_1 .
 
Рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 21 травня 2018 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 розірвано.
 
Довідкою Малинської міської ради від 21 листопада 2022 року № 1002 підтверджується, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована та з листопада 2013 року проживає за адресою: АДРЕСА_1 , її сім`я складається з 4-х осіб: ОСОБА_1 , її чоловік - ОСОБА_4 , та їх діти: ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Після розірвання шлюбу у 2018 році ОСОБА_1 та ОСОБА_4 продовжували фактично проживати за вищевказаною адресою як подружжя, разом вели господарство та виховували дітей. ОСОБА_4 проживав у зазначеній квартирі без реєстрації місця проживання.
 
У квітні 2022 року ОСОБА_4 був призваний до Збройних Сил України. Трагічно загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Бахмут Донецької області. На дату смерті його фактичне постійне місце проживання було: АДРЕСА_1 .
 
У вищевказаній квартирі залишились проживати ОСОБА_1 та діти: ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .
 
За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 .
 
2.           Мотивувальна частина 
 
Позиція Верховного Суду
 
Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Згідно з пунктом 3 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
 
Касаційна скарга  ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
 
Відповідно до частин першої, другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Згідно з частинами першою-п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Відповідно до частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
 
Згідно з частиною першою статті 367, частиною першою статті 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою 1 розділу V ЦПК України.
 
Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення апеляційного суду не відповідає.
 
Відповідно статей 4, 19 Кодексу адміністративного судочинства України справою адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду спір, який виник між двома або більше визначеними суб`єктами стосовно їхніх прав та обов`язків у конкретних правовідносинах, у яких хоча б одним суб`єктом виступає законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єктів, водночас на цих суб`єктів покладено обов`язок виконувати вимоги та приписи. Водночас необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення ним управлінських функцій саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.
 
Обов`язковою ознакою публічно-правового спору, що підлягає розгляду судом у порядку адміністративного судочинства, є підпорядкованість одного учасника публічно-правових відносин іншому - суб`єкту владних повноважень та участь у публічно-правовому спорі з однієї сторони суб`єкта, наділеного владними повноваженнями, який здійснює владні управлінські функції, при цьому ці функції та повноваження повинні здійснюватися цим суб`єктом саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.
 
Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.
 
Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
 
Приватно-правові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту у спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.
 
ЦПК України передбачає, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється у порядку іншого судочинства (частина перша статті 19 ЦПК України).
 
Відповідно до частини другої статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.
 
У частині сьомій вказаної статті регламентовано, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
 
Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
 
Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
 
Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.
 
Згідно із частиною другою статті 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
 
Суд вправі встановлювати лише такі факти, які за своїми ознаками є юридичними фактами, тобто такими, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності певних прав.
 
В цій справі ОСОБА_1 звернулася до суду в порядку цивільного судочинства з метою встановлення в окремому провадженні факту, що має юридичне значення, а саме: факту її проживання разом із ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю без реєстрації шлюбу з травня 2018 року до дня його смерті. Мету встановлення у судовому порядку факту проживання однією сім`єю з померлим заявник обґрунтовувала тим, що вона має право на отримання одноразової соціальної допомоги у зв`язку зі смертю військовослужбовця.
 
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21 (провадження № 11-150апп23) відступила від висновку Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладеного у постанові від 22 березня 2023 року у справі № 290/289/22-ц, згідно з яким спори про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з метою звернення до відповідних органів за призначенням одноразової грошової допомоги не належать до цивільної юрисдикції. Велика Палата Верховного Суду зазначила, що юридичні факти, які належить встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами ЦПК України.
 
В цій постанові зазначено, що до юрисдикції цивільних судів справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать за таких умов:
-    факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;
-    встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;
-    заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);
-    чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.
 
З огляду на викладене, закриваючи провадження у справі за пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України, апеляційний суд дійшов помилкового висновку про те, що заява ОСОБА_1 не підлягає вирішенню у порядку цивільного судочинства.
 
Таким чином, постанова Житомирського апеляційного суду від 05 квітня 2023 року не може вважатися законною та обґрунтованою.
 
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 409 ЦПК України Суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.
 
Згідно з частинами четвертою, шостою статті 411 ЦПК України справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції. Підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.
 
З огляду на викладене у зв`язку з допущеними апеляційним судом вищенаведеними порушеннями норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконного судового рішення, наявні підстави для часткового задоволення касаційної скарги та скасування оскаржуваної постанови з направленням справи для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.
 
Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.
 
Постанову Житомирського апеляційного суду від 05 квітня 2023 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                      Є. В. Синельников
 
Судді:                                                                                      О. В. Білоконь
 
О. М. Осіян
 
Н. Ю. Сакара
 
В. В. Шипович