П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

17 січня 2024 р.	м. Одеса	Справа № 420/19046/23	

Перша інстанція: суддя Бездрабко О.І.,
повний текст судового рішення
складено 18.10.2024, м. Одеса

            П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача:                                                    Танасогло Т.М.,
суддів:                                                             Димерлія О.О., Крусяна А.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області, треті особи: інспектор СПДН ВН ОРУП №1 ГУНП в Одеській області старший лейтенант поліції Алексеєнко Віра Олегівна, ОСОБА_2 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :
У липні 2023 року ОСОБА_1 (позивач) звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Одеській області (далі - відповідач-1), Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області (далі - відповідач-2), треті особи: інспектор СПДН ВН ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області старший лейтенант поліції Алексеєнко Віра Олегівна (далі - третя особа-1), ОСОБА_3 (далі - третя особа-2), в якій просила суд:
- визнати протиправними дії інспектора СПДН ВН ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції Алексеєнко Віри Олегівни щодо складання термінового заборонного припису серії АА № 422269 від 15.07.2023 р. відносно ОСОБА_1 , серії НОМЕР_1 від 15.07.2023 р., винесений інспектором сектору протидії домашньому насильству Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області старшим лейтенантом поліції Алексеєнко Вірою Олегівною;
- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Одеській області виключити відомості щодо ОСОБА_1 , як кривдника з Єдиного державного реєстру випадків домашнього насильства та насильства за ознакою статі.
Обґрунтовуючи свої вимоги позивач вказувала, що 15.07.2023 р. інспектором СПДН ВН ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області старшим лейтенантом поліції Алексеєнко В.О. складено необґрунтований терміновий заборонний припис, згідно якого позивача визначено кривдником та заборонено у будь-який спосіб контактувати із постраждалим - ОСОБА_2 . Указаний припис на думку позивачки винесений без достатньої повноти розгляду; у ньому не вказано суть висунутого позивачці обвинувачення; під час його складення перевірка інформації про домашнє насильство не здійснена, всупереч Порядку проведення оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України, Міністерства внутрішніх справ України від 13.03.2019 р. № 369/180. Також, в доводах позову зазначалось, що оскаржуваний заборонний припис винесено за відсутності існування безпосередньої загрози життю чи здоров`ю нібито постраждалої особи й за відсутності підстав вважати, що насилля стане продовжуватися чи повторно вчинятися, що суперечить вимогам ст.25 Закону № 2229-VIII. До того ж, позивач стверджувала про безпідставність внесення співробітниками Національної поліції даних щодо неї до автоматизованої інформаційно-телекомунікаційної системи як кривдника вказуючи зокрема, та таке порушує її конституційні права, оскільки внесені відомості не відповідають дійсності й принижують честь та гідність.
Відповідач-ГУ НП в Одеській області проти задоволення позову заперечував, просив відмовити повністю у задоволенні позовних вимог, мотивуючи тим, що оскаржуваний припис було винесено законно, обґрунтовано, з дотриманням та на підставі вимог чинного законодавства. 
На указаний відзив позивачка надала відповідь.
17.10.2023 р. від ГУ НП в Одеській області на виконання ухвали від 25.09.2023 р. до Одеського окружного адміністративного суду надійшли копії всіх матеріалів, які стосуються предмету спору та на підставі яких прийнято терміновий заборонний припис від 15.07.2023 р. серії АА № 422269, до яких додано пояснення третьої особи-1 - ОСОБА_4 . 
Так, в поясненнях (наданих відповідачем до матеріалів справи разом з матеріалами на підставі яких прийнято оскаржуваний терміновий заборонний припис) третя особа-1 зазначила, що 15.07.2023 р. під час її добового чергування, надійшли звернення позивача та третьої особи- ОСОБА_2 , в яких вони просили вжити заходів один щодо одного за фактами вчинення домашнього насильства. В ході розгляду матеріалів відібрано пояснення від позивачки та її батьків, а також проведено форми оцінки ризиків ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як кривдників, які показали низькі рівні небезпеки стосовно постраждалих осіб. Однак, третя особа-1, керуючись наказом МВС № 654 від 2018 року за власною ініціативою винесла термінові заборонні приписи відносно позивача та третьої особи-2 задля недопущення продовження чи повторного вчинення домашнього насильства.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2023 року відмовлено в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 .
Не погоджуючись з ухваленим у справі рішенням, позивач подала на зазначене судове рішення апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити її позов.
В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що в оскаржуваному судовому рішенні, суд першої інстанції приділив надмірну увагу висновкам Верховного Суду, що не є релевантними по відношенню до цієї справи. Суд першої інстанції на думку скаржниці, помилково визнав встановленими в оскаржуваному рішенні, що форма домашнього насильства- «психологічне» нібито вбачається із заяви позивача та її батьків, які наявні в матеріалах адміністративної справи. також, як далі вказує апелянт, в оскаржуваному рішення не має обґрунтувань, які конкретні дії одного з членів сім`ї (начебто позивачки) на психіку іншого було вчинено ОСОБА_1 шляхом словесних образ, погроз, переслідувань, завдяки чому спричиняється емоційна невпевненість та нездатність себе захистити. Більш того, взагалі не вдається зрозуміти яким чином інспектор СПДН ВП ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 дійшла висновку, що поведінка позивачки 15.07.2023 якимось чином вплинула на безпеку її батька, яка навіть у власноручних поясненнях перекручує дійсну хронологію подій неправдиво зазначаючи що нібито первинно саме ОСОБА_1 звернулася до поліції, а не її батько, заяву якого в ITC ІПНП було зареєстровано за № 13307 від 15.07.2023. Водночас, зустрічну заяву ОСОБА_1 зареєстровано за № 13316 від 15.07.2023. Скаржник при цьому вказує, що в матеріалах адміністративної справи дійсно є її заява та заява її батька ОСОБА_2 , але у них зовсім не згадується про застосування психологічного насильства, бо такого висновку дійшли співробітники поліції лише у доповідній записці тим самим хоч якось виправдовуючи дії та рішення інспектора СПДН ВП ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 . Тож, як стверджує апелянт, залишається досі не доведеним, що нібито ОСОБА_1 до батька застосовувалось психологічне насильство, з приводу чого звертає увагу на відсутність в ТЗП та заявах її батька чи матері пояснень щодо конкретних дій з боку ОСОБА_1 , пов`язаних з нібито вчиненим відносно них психологічним насильством та наслідків, які настали. Наголошує також на тому, що й сам оскаржуваний припис не містить зазначення конкретних дій, пов`язаних з психологічним насильством по відношенню до ОСОБА_2 та наслідків таких дій, які б, з урахуванням положень Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», мали утворювати об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП. Втім, як далі зауважує апелянт, відносно позивачки протокол про адміністративне правопорушення не складався і на розгляд суду не передавався, незважаючи на необхідність складення адміністративного протоколу, якщо поліцейські дійсно вбачали факт психологічного домашнього насильства (зокрема, навіть фізичного у вигляді спричинення тілесних ушкоджень). Виходячи з викладеного, ОСОБА_1 наголошує на відсутності події вчинення нею 15.07.2023 домашнього насилля відносно батька, а також додаткового зауважує, що наявність конфліктних ситуацій між нею та батьком ОСОБА_2 , не є беззаперечним доказом, що кривдником у цих відносинах виступає жінка (донька) та вказані обставини мали бути встановлені органами поліції з урахуванням отримання заяв від обох сторін конфлікту та підтверджуватись відповідними доказами, яких між тим у даному випадку, матеріали справи не містять.
Відповідач –ГУ НП в Одеській області надав відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначаючи про хибність та необґрунтованість доводів апелянта просить відмовити у задоволенні її апеляційної скарги та залишити рішення суду без змін зокрема з тих підстав, що у спірних правовідносинах дії інспектора, яка після встановлення рівня небезпеки постраждалої особи ОСОБА_2 склала терміновий заборонний припис, таким чином реалізувавши свої дискреційні повноваження, не суперечать нормам чинного законодавства, були вчинені правомірно та обґрунтовано.
Згідно з ч.ч. 1,3 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами на підставі ст.311 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, виходячи з меж апеляційного перегляду, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як встановив суд першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 15.07.2023 р. до ОРУП № 1 за ЄО № 13307 від 15.07.2023 р. надійшло звернення ОСОБА_2 , який просив винести терміновий заборонний припис до доньки ОСОБА_1 , яка 15.07.2023 р. близько 15:39 год. за адресою: АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство (психологічне), а саме: влаштувала конфлікт заявником та не впускала до кімнати установників вікон для заміни розбитих внаслідок вибуху, внаслідок чого бути завдана шкода психологічному здоров`ю.
За результатом відпрацювання повідомлення від заявника відібрано заяву та пояснення, а також заповнено форму оцінки вчинення домашнього насильства, яка містить дві відповіді "так" на запитання № 13 (поведінка кривдника вплинула на безпеку постраждалої особи) та № 18 (кривдник має фінансові проблеми).
В ході розгляду матеріалу відносно кривдника ОСОБА_1 , 15.07.2023 р. інспектор СПДН ВП ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області старший лейтенант Алексеєнко В.О. склала терміновий заборонний припис серії АА № 422269 у зв`язку із вчиненням позивачем за місцем проживання домашнього насильства відносно свого батька ОСОБА_2 , із заходом: заборона у будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою протягом 10 днів з 14.00 год. 15.07.2023 р. по 14.00 год. 25.07.2023 р.
За фактом складання термінового заборонного припису серії АА № 422269 до Єдиного державного реєстру випадків домашнього насильства та насильства за ознакою статі внесено відомості про позивача як кривдника.
Не погоджуючись з прийнятим інспектором терміновим заборонним приписом, позивач звернулася до суду з даним позовом.
Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції, проаналізувавши приписи чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, встановлені обставини справи та дослідивши наявні у справі письмові докази, виходив з необґрунтованості позовних вимог та відтак відсутності підстав для задоволення позову.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам та обґрунтованості висновків суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи відповідають вони встановленим ч.2 ст.2 КАС України вимогам.
Згідно з ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства визначаються Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (чинний на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон України № 2229-VIII).
За приписами п.п. 3, 6, 8 ч.1 ст.1 Закону України №2229-VIII, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка зчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.
Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.
Особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), -особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі.
Згідно з п. 7 ч.2 ст.3 Закону України №2229-VIII, дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: 7) батьки (мати, батько) і дитина (діти).
Стаття 6 Закону України №2229-VIII визначає суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству.
У відповідності до п.2 ч.3 ст.6 Закону України №2229-VIII, до інших органів та установ, на які покладаються функції із здійснення заходів у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, належать - уповноважені підрозділи органів Національної поліції України.
В свою чергу, у розумінні приписів статті 10 Закону України №2229-VIII, до повноважень уповноважених підрозділів органів Національної поліції України у сфері запобігання та протидії домашньому насильству належать, зокрема: 1) виявлення фактів домашнього насильства та своєчасне реагування на них; 2) прийом і розгляд заяв та повідомлень про вчинення домашнього насильства, у тому числі розгляд повідомлень, що надійшли до кол-центру з питань запобігання та протидії домашньому насильству, вжиття заходів для його припинення та надання допомоги постраждалим особам з урахуванням результатів оцінки ризиків у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спільно з Національною поліцією України;  4) винесення термінових заборонних приписів стосовно кривдників; 6) здійснення контролю за виконанням кривдниками спеціальних заходів протидії домашньому насильству протягом строку їх дії. Уповноважені підрозділи органів Національної поліції України здійснюють повноваження у сфері запобігання та протидії домашньому насильству з урахуванням міжнародних стандартів реагування правоохоронних органів на випадки домашнього насильства та оцінки ризиків, тощо.
До спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, в силу вимог ст. 24 Закону України №2229-VIII належать:
1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника;
2) обмежувальний припис стосовно кривдника;
3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи;
4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників.
Отже, терміновий заборонний припис, з огляду на викладене та визначення наведене у ст.1 вказаного Закону, є спеціальним заходом протидії домашньому насильству, що вживається уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України як реагування на факт домашнього насильства та спрямований на негайне припинення, домашнього насильства, усунення небезпеки для життя і здоров`я постраждалих осіб та недопущення продовження чи повторного вчинення такого насильства.
Відповідно до приписів частин першої, другої, четвертої, п`ятої, шостої, дев`ятої, одинадцятої статті 25 Закону України №2229-VIII, терміновий заборонний припис виноситься кривднику уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України у разі існування безпосередньої загрози життю чи здоров`ю постраждалої особи з метою негайного припинення домашнього насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення.
Терміновий заборонний припис може містити такі заходи: 1) зобов`язання залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи; 2) заборона на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи; 3) заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою.
Терміновий заборонний припис виноситься за заявою постраждалої особи, а також за власною ініціативою працівником уповноваженого підрозділу органів Національної поліції України за результатами оцінки ризиків.
Терміновий заборонний припис виноситься строком до 10 діб.
Терміновий заборонний припис вручається кривднику, а його копія - постраждалій особі або її представнику.
Особа, стосовно якої винесено терміновий заборонний припис, може оскаржити його до суду в загальному порядку, передбаченому для оскарження рішень, дій або бездіяльності працівників уповноважених підрозділів органів Національної поліції України.
Терміновий заборонний припис виноситься в порядку, затвердженому Міністерством внутрішніх справ України.
Порядок винесення уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України термінового заборонного припису стосовно кривдника затверджено Наказом Міністерства внутрішніх справ України №654 від 01 серпня 2018 року (далі - Порядок №654), який згідно з п.1 розділу І його приписів, - визначає процедуру винесення уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України термінового заборонного припису стосовно кривдника.
В свою чергу, процедуру винесення термінового заборонного припису стосовно кривдника визначено Розділом ІІ Порядку №654, окремими приписами якого визначено, що терміновий заборонний припис виноситься за заявою постраждалої особи, а також за власною ініціативою працівника уповноваженого підрозділу поліції за результатами оцінки ризиків.
Під час вирішення питання про винесення припису пріоритет надається безпеці постраждалої особи. Зазначена вимога поширюється також на місце спільного проживання (перебування) постраждалої особи та кривдника незалежно від їхніх майнових прав на відповідне житлові приміщення. При винесенні припису працівник уповноваженого підрозділу поліції отримує пояснення від кривдника, постраждалої особи (її представника), свідка(ів) (у разі наявності).
Терміновий заборонний припис стосовно кривдника (додаток 1) складається на бланку, виготовленому друкарським способом згідно з технічним описом бланка термінового заборонного припису стосовно кривдника (додаток 2), на якому проставлено відповідні серію та номер.
За наявності технічної можливості терміновий заборонний припис стосовно кривдника виноситься в електронній формі з використанням мобільного логістичного пристрою з автоматичним присвоєнням йому відповідних серії та номера, а також із зазначенням відомостей, визначених у додатку 1 до цього Порядку, який інтегрується до електронної картки та роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв.
Під час винесення припису в ньому зазначаються:
у рядку «тип, назва населеного пункту» - тип, назва населеного пункту;
у рядку «посада, найменування уповноваженого підрозділу поліції, звання, прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності) працівника, який виніс терміновий заборонний припис стосовно кривдника» - посада працівника уповноваженого підрозділу поліції, який виніс припис, найменування уповноваженого підрозділу поліції, у якому він служить, звання, прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності) (повністю, без скорочень);
у рядку «згідно зі статтею 25 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» та з урахуванням існування безпосередньої загрози життю чи здоров`ю постраждалої особи виніс цей терміновий заборонний припис стосовно» - прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності) особи, яка вчинила домашнє насильство (повністю, без скорочень), стать, дата народження, громадянство, місце проживання, місце реєстрації, номер контактного телефону, місце роботи (навчання), посада;
у рядку «особу встановлено» - назва документа, що посвідчує особу (серія, номер паспорта, дата видачі і назва органу, що його видав, або серія, номер іншого документа, що посвідчує особу, яка вчинила домашнє насильство (службове чи пенсійне посвідчення, студентський квиток тощо), дата видачі і назва органу (установи, підприємства, організації), що його видав(ла));
у рядку «чи притягався(лася) до адміністративної або кримінальної відповідальності» - інформація щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності (впродовж року) або кримінальної відповідальності;
у рядку «у зв`язку із скоєнням ним (нею) домашнього насильства» - форма(и) домашнього насильства та стислий зміст правопорушення;
у рядку «стосовно постраждалої особи» - прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності) постраждалої особи (повністю, без скорочень) з підкресленням ступеня її спорідненості з кривдником відповідно до частин другої, третьої статті 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а в разі винесення термінового заборонного припису стосовно кривдника в електронній формі з використанням мобільного логістичного пристрою ступінь спорідненості з кривдником обирається із запропонованого класифікатора;
у рядку «заходи термінового заборонного припису стосовно кривдника» - захід чи заходи, передбачені частиною другою статті 25 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»;
у рядку «Терміновий заборонний припис стосовно кривдника винесений строком» - строк із зазначенням кількості діб, часу та дати винесення припису, часу та дати закінчення дії припису;
у рядку «Особі, стосовно якої винесено терміновий заборонний припис, роз`яснено положення статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення про притягнення до відповідальності за невиконання термінового заборонного припису стосовно кривдника, зобов`язання повідомити про місце свого тимчасового перебування уповноважений підрозділ поліції за місцем учинення домашнього насильства, а також про право оскарження термінового заборонного припису стосовно кривдника до суду» - підпис, прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності) особи, якій винесено припис;
у рядку «Підпис працівника уповноваженого підрозділу поліції, який виніс терміновий заборонний припис стосовно кривдника» - підпис, прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності) працівника уповноваженого підрозділу поліції, який виніс припис;
у рядку «Підпис постраждалої особи (її представника) про отримання копії термінового заборонного припису стосовно кривдника» - підпис, прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності) постраждалої особи (її представника);
у рядку «Підпис кривдника про отримання термінового заборонного припису стосовно кривдника отримано» - підпис, прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності) кривдника;
у рядку «Кривдник від підпису відмовився в присутності» - підписи, прізвища, власні імена, по батькові (за наявності) працівника уповноваженого підрозділу поліції, який виніс припис, постраждалої особи (її представника), свідка(ів) (у разі наявності).
Припис підписується працівником уповноваженого підрозділу поліції, який його виніс, постраждалою особою (її представником) і кривдником власноруч на оригіналі та кожній з копій.
Як свідчать матеріали справи, 15.07.2023 р. третьою особою-інспектором СПДН ВП ОРУП №1 ГУНП в Одеській області Алексеєнко В.О. складено терміновий заборонний припис серії АА № 422269 стосовно кривдника - позивача у справі, у зв`язку зі вчиненням нею за місцем проживання домашнього насильства щодо батька ОСОБА_2 , із заходом: заборона у будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою протягом 10 днів з 14.00 год. 15.07.2023 р. по 14.00 год. 25.07.2023 р.
Зазначений терміновий заборонний припис, дії інспектора щодо складення якого оскаржує позивачка, відповідає за формою вищенаведеним вимогам Порядку 645, та був прийнятий за результатами розгляду матеріалу відносно кривдника - ОСОБА_1 , за зверненням її батька - ОСОБА_2 , яке надійшло до поліції 15.07.2023р. щодо вчинення відносно нього 15.07.2023 року близько 15 години 39 хвилин за адресою АДРЕСА_1 , донькою ОСОБА_1 домашнього насильства (психологічного).
Колегія суддів також враховує, що спільним наказом Мінсоцполітики України та МВС України від 13.03.2019 р. № 369/180 затверджено Порядок проведення оцінки ризиків вчинення домашнього насильства (далі - Порядок №369/180), який безпосередньо визначає процедуру проведення оцінки вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи, з метою визначення ефективних заходів реагування, спрямованих на припинення такого насильства та попередження його повторного вчинення.
Приписами пункту 4 розділу І, пунктів 1-3 розділу ІІ Порядку визначено, що оцінку ризиків проводить поліцейський уповноважений підрозділ органу Національної поліції України (далі - уповноважений підрозділ поліції) за фактом вчинення домашнього насильства.
Оцінка ризиків проводиться за факторами небезпеки/ризиків щодо вчинення домашнього насильства, передбачених у формі оцінки ризиків вчинення домашнього насильства згідно з додатком до цього Порядку, шляхом спілкування/бесіди з постраждалою від такого насильства особою або її представником, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи.
За результатами заповнення форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства поліцейський уповноваженого підрозділу поліції визначає рівень небезпеки, який ураховується під час винесення термінового заборонного припису стосовно кривдника, вжиття інших заходів для припинення такого насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення, надання допомоги постраждалим особам.
Фактори небезпеки/ризику щодо вчинення домашнього насильства визначаються за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства, і представлені у формі оцінки ризиків вчинення домашнього насильства у вигляді питань, на які відповідає поліцейський уповноваженого підрозділу поліції за результатами спілкування з постраждалою особою, та загальної оцінки ситуації вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи.
Форма оцінки вчинення домашнього насильства складається із 27 питань, на які поліцейський має відповісти "так", "ні", "без відповіді" / "невідомо" (додаток 1 до Порядку № 369/180).
За закріпленими у п6 розд. ІІ Порядку №369/180 положеннями, дві відповіді «так» на запитання №1-6 та на будь-яку кількість запитань з №7-27 форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, а також якщо поліцейський уповноваженого підрозділу поліції вважає, що постраждала особа перебуває у ситуації, яка може спричинити її смерть або інші тяжкі наслідки, оцінюється як високий рівень небезпеки.
Відповідь «так» на одне запитання з №1-6 та на щонайменше сім і більше запитань з №7-27 або жодної відповіді на запитання з №1-6, але не менше чотирнадцяти позитивних відповідей на запитання з №7-27 форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства оцінюється як середній рівень небезпеки.
Відповідь «так» на одне запитання з №1-6 та на не більше ніж шість запитань з №7-27 або не більше тринадцяти позитивних відповідей на запитання з №7-27 форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства оцінюється як низький рівень небезпеки.
Якщо на всі питання отримано відповіді «без відповіді/невідомо» поліцейський уповноваженого підрозділу поліції на свій розсуд може оцінити ситуацію як таку, що має високий рівень небезпеки.
Відповідно до п.7 розділу ІІ згаданого Порядку №369/180 залежно від визначеного рівня небезпеки, яка загрожує постраждалій особі, поліцейський уповноваженого підрозділу поліції приймає рішення щодо необхідності винесення термінового заборонного припису стосовно кривдника та застосування заходів, передбачених частиною другою статті 25 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».
Якщо рівень небезпеки оцінюється як низький або середній, а інші чинники/обставини, що можуть вплинути на рівень небезпеки, відсутні, терміновий заборонний припис стосовно кривдника виноситься на розсуд поліцейського уповноваженого підрозділу поліції.
У разі високого рівня небезпеки поліцейський уповноваженого підрозділу поліції обов`язково виносить терміновий заборонний припис стосовно кривдника.
З викладеного слідує, що поліцейський уповноваженого підрозділу поліції, оцінивши рівень небезпеки постраждалої особи як низький або середній, можливі ризики, має повноваження винести терміновий заборонний припис стосовно кривдника на свій розсуд, як це визначено пунктом 7 Порядку № 369/180.
В контексті надання оцінки доводам апеляційної скарги, судова колегія звертає увагу, що терміновий заборонний припис від 15.07.2023 р., дії стосовно  винесено інспектором за результатами проведеної оцінки ризиків за наслідком опитування постраждалої особи та отримання від неї відповідей на 27 запитань та отримання відповідей "так" на запитання № 13 (поведінка кривдника вплинула на безпеку постраждалої особи) та № 18 (кривдник має фінансові проблеми), що в силу пункту 6 розділу II Порядку оцінки ризиків вчинення домашнього насильства свідчить про наявність низького рівня небезпеки (вказано менше тринадцяти позитивних відповідей на запитання з № 7-27) та, відповідно, обов`язковості складання термінового заборонного припису відповідно до положень Порядку № 654.
Проаналізувавши приведені законодавчі приписи та матеріали справи, колегія суддів оцінює критично доводи скаржника про те, що під час складання оскаржуваного термінового заборонного припису, працівником поліції належним чином не здійснено перевірку інформації про домашнє насильство, з огляду на те, що в матеріалах справи наявні пояснення позивачки, її батьків, які надані працівникам поліції 15.07.2023 р. за фактом події, що мала місце 15.07.2023р. за їх участю.
При цьому, колегія суддів також враховує, що Порядок № 369/180 (пункт 7 розділу II) наділяє поліцейського уповноваженого підрозділу поліції повноваженнями, залежно від визначеного рівня небезпеки, яка загрожує постраждалій особі, на власний розсуд приймати рішення щодо необхідності винесення термінового заборонного припису стосовно кривдника та застосування заходів, передбачених ч. 2 ст. 25 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству". 
При цьому, якщо рівень небезпеки оцінюється як низький або середній, а інші чинники/обставини, що можуть вплинути на рівень небезпеки, відсутні, терміновий заборонний припис стосовно кривдника виноситься також на розсуд поліцейського уповноваженого підрозділу поліції.
З огляду на викладене, суд першої інстанції ґрунтовно зазначив в судовому рішенні, що поліцейський уповноваженого підрозділу поліції, оцінивши рівень небезпеки постраждалої особи як низький має повноваження винести терміновий заборонний припис стосовно кривдника на свій розсуд, як це визначено п.7 Порядку № 369/180, таким чином реалізувавши свої дискреційні повноваження, що в даному випадку й відбулось.
Згідно з Рекомендаціями Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Отже, дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.
Посилання апелянта на окремі недоліки оформлення спірного припису, зокрема те, що у приписі не вказано форму домашнього насильства та стислий зміст вчиненого правопорушення, колегія суддів також вважає неґрунтовними, та з даного приводу звертає увагу, що в спірному терміновому заборонному приписі стосовно кривдника у вказаному рядку наведено стислий зміст правопорушення, яке полягає у "вчиненні позивачем за місцем мешкання домашнього насильства відносно батька - ОСОБА_2 ", що відповідає п.10 розділу ІІ Порядку №654.
При цьому, дійсно не зазначено форму домашнього насильства: фізичне чи психологічне. 
Між тим, указаний недолік, на переконання апеляційного суду, виходячи з встановлених обставин цієї справи, не може бути безумовною підставою для його скасування, оскільки форма домашнього насильства - "психологічне" вбачається із заяви та пояснень позивача та її батьків, які наявні в матеріалах адміністративної справи. Також суд зауважує, що при розгляді спорів перевага надається змісту документів, а не їхній формі та формальних недоліків.
В даному контексті апеляційний суд ще раз звертає увагу, що за приписами ч.1 ст.1 Закону України №2229-VIII, психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Терміновий заборонний припис від 15.07.2023р. серії АА №422269 винесено за результатами проведеної оцінки ризиків за наслідком опитування ОСОБА_2 , який і повідомив про вчинення домашнього насильства та є батьком кривдника – ОСОБА_1 , шляхом отримання відповідей на 27 запитань, що в силу пункту 6 розділу II Порядку оцінки ризиків вчинення домашнього насильства свідчить про наявність низького рівня небезпеки.
Згідно Форми оцінки вчинення домашнього насильства, кривдником є ОСОБА_1 , працівником поліції оцінено рівень безпеки як низький, з урахуванням відповідей особи, яка повідомила про вчинення відносно нього домашнього насильства та надала відповіді «ТАК» на запитання №13. №18.
Така оцінка інспектора, за викладених вище обставин відповідає приписам розділу ІІ Порядку № 369/180, а тому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції відсутність підстав для задоволення позовних вимог у цій частині з огляду на доведеність правомірності дій інспектора СПДН ВН ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції Алексеєнко В.О., яка після встановлення рівня небезпеки постраждалої особи ОСОБА_2 склала терміновий припис, таким чином реалізувавши свої дискреційні повноваження, що не суперечить нормам чинного законодавства.
За вказано, позовні вимоги про виключення відомостей щодо позивача як кривдника з Єдиного державного реєстру випадків домашнього насильства та насильства за ознакою статі також не підлягають задоволенню, оскільки є похідними.
Посилання апелянта на те, що відносно неї не складався протокол про адміністративне правопорушення за ст. 173-2 КУпАП у спірній ситуації та з огляду на предмет спору не є визначальними та такими, що мають принципове значення для правильного вирішення справи, такі не входять до предмету доказування у цій справі.
Колегія суддів зауважує, що у даному випадку не є спірним притягнення позивачки до адміністративної відповідальності, а вирішенню підлягало (виступало спірним) у даній справі питання правомірності дії інспектора щодо складення термінового заборонного припису, для чого не є необхідним складення відповідного протоколу на який вказує скаржниця.
Відтак, посилання на висновки Одеського апеляційного суду у справах №523/660/19 та №523/14991/18 також колегія суддів оцінює критично.
З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про безпідставність позовних вимог.
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «RuizTorija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Інші доводи апеляційної скарги загалом є несуттєвими, не спростовують встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції, а рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права.
Підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 відсутні.
З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак враховуючи положення ч.1 ст.315, ст.316 КАС України колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.
Керуючись ст. ст. 241-243, 308, 311, 315-317, 321, 322, 325 КАС України, суд, –

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2023 року у справі №420/19046/23 - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач 		Т.М. Танасогло	
Судді	  	О.О. Димерлій    А.В. Крусян