Справа № 748/4285/23 	Головуючий у 1 інстанції Меженнікова С. П. 	
Провадження № 33/4823/301/24 	  	
Категорія - ч.1 ст. 130 КУпАП.    	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2024 року 	місто Чернігів	

Чернігівський апеляційний суд - суддя Антипець В. М.,
з участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності,    ОСОБА_1 .

Розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Чернігівського районного суду Чернігівської області від 12 лютого 2024 року,

                                   В С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України,з повною загальною освітою, не працює, проживає по АДРЕСА_1 ,
притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 605 грн. 60 коп. судового збору.

Як установив суд, 14 жовтня 2023 року о 05 год. 50 хв. на 12 км автодороги Н – 27 Чернігів – Мена – Грем`яч, у с. Киселівка, Чернігівського району, ОСОБА_1 , на порушення вимог п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, керував автомобілем марки «ВАЗ 2105», державний номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду першої інстанції скасувати, провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 
Вказує,  що у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту ним керування автомобілем. Автомобілем керував його брат. Зазначає, що оскільки він не був водієм, відтак дії Правил дорожнього руху на нього не поширюються і він не був зобов`язаний виконувати вимоги працівника поліції щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Під час апеляційного перегляду ОСОБА_1   підтримав доводи апеляційної скарги,  просив  задовольнити її з викладених у ній підстав. 
Допитаний в якості свідка  ОСОБА_2 підтвердив, що він керував автомобілем, дорогою колесо потрапило в ямку, відчули, що потрібно усунути несправність, була аварійна зупинка.  Оскільки поліцейський звертався до брата, а  не до нього, він участі в розмові не приймав. Посвідчення водія має давно,  проте на автомобілі їздить не часто.

Заслухавши аргументи ОСОБА_1 , пояснення свідка,  переглянувши відеозаписи, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
На відеозапису, доданому до матеріалів справи,  видно, що на узбіччі дороги стоїть автомобіль «ВАЗ 2105», державний номерний знак НОМЕР_1 , до   якого   підходить   поліцейський. У цей час з місця водія виходить ОСОБА_1 , оглядає автомобіль,  відкриває капот, щось під ним перевіряє, з пасажирського місця виходить інша особа, свідок ОСОБА_2 .
Поліцейський поцікавився: «Що сталося?».  ОСОБА_1 відповів, що під час руху автомобіля  була виявлена несправність в гальмівній системі, у зв`язку з чим зупинилися,  щоб усунути неполадки. Повідомляє поліцейському, куди їдуть із братом, який стояв осторонь і участі у розмові не брав.
На вимогу поліцейського саме  ОСОБА_1 надав документи на транспортний засіб, підійшов до автомобіля поліцейських, щоб перевірити наявність у нього штрафів за порушення правил безпеки руху, і саме іншим поліцейським з екіпажу було помічено, що від   ОСОБА_1 відчутний запах спиртного.
На питання поліцейського про вживання  спиртного,  ОСОБА_1 став заперечувати, що керував автомобілем. Пройти  медичний огляд на місці зупинки транспортного засобу, не заперечував, проте наполягав, що транспортним засобом не керував.
Згідно з Актом  огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів у ОСОБА_1 , при продуванні приладу Драгер 6820, результат показав 1,02 проміле.
Чинне  законодавство, в тому числі Правила дорожнього руху, не містять визначення терміну «керування транспортним засобом», але таке визначення було наведено в п. 27 Пленуму  Верховного Суду  України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом визнається  виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора - водія під час навчання учнів - водіїв, незалежно від того керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. 
За вимогами п. 1 ст. 8 Конвенції про дорожній рух, яку ратифіковано Указом Президії ВП УРСР № 2614-УПІ від 25.04.1974  - кожний транспортний засіб або склад транспортних засобів, які перебувають у русі, повинні мати водія.
Крім того в рішенні № 404/4467/16-а від 20.02.19 ВС/КАС зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування. 
Сам по собі транспортний засіб пересуватися не може. Відповідно на 12 км автодороги Н – 27 Чернігів – Мена – Грем`яч, у с. Киселівка, Чернігівського району, автомобіль  марки «ВАЗ 2105», державний номерний знак НОМЕР_1 , перемістився  за допомогою водія.
Окрім протоколу про адміністративне правопорушення, складеного за ч.1 ст. 130 КУпАП, на ОСОБА_1 були складені  ще два протоколи про порушення Правил дорожнього руху  за ч. 1 ст. 126 КУпАП  та ч. 1 ст. 121 КУпАП.
Рішенням Менського районного суд Чернігівської області від 15 грудня 2023 року у справі 738/1778/23  позовна заява ОСОБА_1   була задоволена частково. Скасована постанова про накладення стягнення за ч.1 ст. 121 КУпАП та закрите провадження. Постанова в частині накладення стягнення за ч.1 ст. 126 КУпАП, за непред`явлення посвідчення водія на право керування транспортним засобом,   залишена без змін. 
Постановляючи рішення, місцевий суд досліджував записи з нагрудних камер поліцейських і дійшов висновку,  що водієм автомобіля був  ОСОБА_1 , а не його брат.
Судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Відомостей про те, що рішення суду  від 15 грудня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 змінене чи скасоване, немає, а відтак відсутні законні підстави для задоволення апеляційної скарги через те, що ОСОБА_1 не був водієм транспортного засобу.
Більш того,  автомобіль зареєстрований за іншою особою, а  не за братами Кузьомко. Саме перебування ОСОБА_1 на місці водія в автомобілі, коли до нього підходив поліцейський, обізнаність з місцем знаходження технічного паспорта на автомобіль, про відсутність штрафів, давали розумні підстави судити, що водієм автомобіля до його зупинки  був ОСОБА_1 , а не ОСОБА_2 .
Таким чином, висновки суду про винуватість ОСОБА_1   у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами, є обґрунтованими і законних підстав для скасування чи зміни судового рішення не вбачається.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 245, 280, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення суд, - 

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову  Чернігівського районного суду Чернігівської області від 12 лютого 2024 року щодо ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, без змін.

Постанова є остаточною й касаційному оскарженню не підлягає. 

Суддя	В. М. Антипець