ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2024 року	Львів	Справа № 260/7199/23 пров. № А/857/20607/23	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:                                        Гуляка В.В.
суддів:                                                              Ільчишин Н.В., Коваля Р.Й.
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , 
на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2023 року (суддя – Гебеш С.А., час ухвалення – 11:42 год., місце ухвалення – м. Ужгород, дата складання повного тексту – 13.10.2023), 
в адміністративній справі № 260/7199/23 за позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_2 ), 
про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії, 

                                                                   встановив:

У серпні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_2 ), в якому просив: 1) визнати протиправним та скасувати наказ начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) від 08.07.2022 року №478-ОС в частині невиплати додаткової винагороди військовослужбовцю ОСОБА_1 ; 2) зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду, передбачену  Постановою КМУ від 28.02.2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у розмірі до 100000 гривень за червень 2022 року пропорційно дням участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначений заходів. 
Відповідач з позовними вимогами не погодився, вважаючи їх безпідставними, в суді першої інстанції подав відзив на позовну заяву, у якому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. 
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 03.10.2023 у задоволенні адміністративного позову відмовлено. 
З цим рішенням суду першої інстанції не погодився позивач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржуване рішення не ґрунтується на засадах верховенства права, є незаконним і необґрунтованим, а також не відповідає завданню адміністративного судочинства, судом ухвалено рішення з порушенням норм матеріального і процесуального права, а тому підлягає скасуванню з підстав, наведених в апеляційній скарзі. 
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт покликається на те, що вчинення позивачем дисциплінарного проступку та винесення рішення суду про притягнення до адміністративної відповідальності не може бути підставою для позбавлення позивача права на виплату йому додаткової винагороди, передбаченої саме Постановою КМУ №168 від 28.02.2022 р.. Зазначає скаржник, що застосування такого виду дисциплінарного стягнення як позбавлення додаткових доплат до грошового забезпечення не передбачена нормами Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, отже знаходиться поза межами правового поля. Також постанова КМУ від 28.02.2022 р. № 168 не містить будь-яких виключень щодо можливості позбавлення додаткової винагороди, яка має виплачуватись військовослужбовцю за перебування на військовій служби у період дії воєнного стану. При цьому наголошує апелянт, що наказ Адміністрації Державної прикордонної служби України від 31.03.2022 року №164-АГ "Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168", не було зареєстровано у Мін`юсті, а тому його положення не можуть застосовуватися для прийняття рішення про не включення позивача до наказу про виплату додаткової винагороди на період дії воєнного стану, регламентованої Постановою КМУ №168. За наведених підстав вважає скаржник, що застосування до спірних правовідносин положень згаданого вище наказу від 31.03.2022року №164-АГ свідчить про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права. 
За результатами апеляційного розгляду апелянт просить оскаржене рішення суду від 03.10.2023 скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову в повному обсязі. 
Відповідач подав до суду відзив на апеляційну скаргу, у якому доводи апеляційної скарги не визнає в повному обсязі, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а тому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду - без змін. 

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає. 

Судом встановлено такі фактичні обставини справи. 
Позивач ОСОБА_1 на час розглядуваних правовідносин проходив військову службу у складі НОМЕР_1 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ), що підтверджується відповідною  довідкою №2390 від 01.10.2022 року (а.с.14-зв). 
В період проходження військової служби позивач брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, що не заперечується відповідачем. 
Пунктом 2 наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 08.07.2022 за №478-ОС «Про виплату додаткової винагороди» вирішено не виплачувати додаткову винагороду військовослужбовцям НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України відповідно до додатку 2 на підставі рапортів начальників (командирів) підрозділів (а.с. 16). 
ОСОБА_1 як військовослужбовця внесено у додаток 2 до згаданого наказу, яким вирішено не виплачувати додаткову винагороду в розмірі 100000 гривень, або 30000 гривень за червень 2022 року у зв`язку із складанням протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП (а.с. 17). 
26.05.2023 року представник позивача в інтересах ОСОБА_1 звернувся до відповідача із адвокатським запитом, в якому просив надати обґрунтовану відповідь про підстави і причини ненарахування та невиплати щомісячного грошового забезпечення та додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою №168 від 28.02.2022 року військовослужбовцю ОСОБА_1 за його безпосередню участь у бойових діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони і стримуванні збройної агресії за червень 2022 року та серпень 2022 року (а.с.12). 
Відповідач листом від 19.06.2023 року за №11/5737-23-вих повідомив адвоката Мандрика В.В. про те, що відповідно до п. 9 наказу Адміністрації ДПС України від 31.03.2022 року №164-АГ «Про реалізацію вимог Постанови КМУ від 28.02.2022 року №168» головного сержанта ОСОБА_1 не було включено до наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000,00 гривень або 30000,00 гривень за перебування у стані алкогольного сп`яніння, за фактом якого стосовно нього було складено протокол про адміністративне  правопорушення за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП (а.с.14). 
Позивач вважає, що у зв`язку з безпосередньою участю у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в районі проведення таких заходів, набув право на отримання спірної додаткової винагороди відповідно до пункту 1 Постанови КМУ №168 від 28.02.2022 року, але відповідач протиправно не виплатив позивачу додаткову грошову винагороду, у зв`язку з чим позивач звернувся з даним позовом до суду. 

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, переглядаючи рішення суду першої інстанції на предмет законності та обґрунтованості в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів враховує наступне. 
Спірним питанням у цій справі є наявність правових підстав для нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди на підставі Постанови №168 за червень 2022 року в розмірі до 100000 грн. пропорційно часу участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначений заходів. Разом з тим, таку виплату командуванням військової частини НОМЕР_2 позивачу не виплачено у зв`язку із складанням відносно позивача протоколу про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.172-20 КУпАП. 
Апеляційний суд враховує, що відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією та законами України. 
Відповідно до частин 1-3 статті 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 року №2232-XII (далі - Закон № 2232-XII), захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає у тому числі проходження військової служби. 
Статтею 2 Закону № 2232-XII встановлено, що проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом. 
Положеннями статті 3 Закону № 2232-XII передбачено, що правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України "Про оборону України", "Про Збройні Сили України", "Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію", інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. 
Як визначено статтею 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991р. № 2011-XII, соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. 
Частинами 1 - 4 ст.9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. 
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону. 
Відповідно до пунктів 2, 3 постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 року "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення. 
Виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи). 
Згідно з Інструкцією "Про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України", затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України 25 червня 2018 року № 558, грошове забезпечення означає гарантоване державою грошове забезпечення в обсязі, що відповідає умовам проходження військової служби та стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. 
Грошове забезпечення складається із: посадового окладу; окладу за військовим званням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії); одноразових додаткових видів грошового забезпечення. 
Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022, затвердженого  Законом України № 2102-IX, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України “Про правовий режим воєнного стану”, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. 
Указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" № 58/2023 від 06.02.2023 року продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб. 
В подальшому дію воєнного стану в Україні неодноразово продовжено, який не скасовано станом на час розгляду справи. 
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 “Про введення воєнного стану в Україні” та № 69/2022 “Про загальну мобілізацію” Кабінетом Міністрів України 28.02.2022, прийнято постанову №168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” (далі - Постанова №168). 
Пунктом 1 Постанови № 168 (в редакції чинній на дату виникнення спірних правовідносин) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми “єПідтримка”, виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. 
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників). 
Відповідно до пункту 2-1 Постанови №168, доповненого постановою Кабінету Міністрів України від 07.07.2022 №793, яка застосовується з 24 лютого 2022 року, установлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів. 
З метою виконання вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (із змінами) та з метою врегулювання виплат військовослужбовцям Державної прикордонної служби України Адміністрацією Державної прикордонної служби України було видано наказ від 31.03.2022 року №164-АГ "Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168" (далі - Наказ №164). 
Пунктом 9 вказаного наказу передбачено, що до наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000,00 гривень або 30000,00 гривень не включати  військовослужбовців, зокрема, які перебували у стані алкогольного (наркотичного) сп`яніння (за фактом якого складено відповідні документи адміністративного правопорушення) - за місяць, у якому здійснено таке порушення. 
Колегія суддів звертає увагу, що Наказ №164 був чинним на час спірних правовідносин  і підлягав до застосування. 
Отже, у разі перебування військовослужбовця у стані алкогольного (наркотичного) сп`яніння такий військовослужбовець не включається до наказу про виплату додаткової винагороди за місяць, у якому здійснено таке порушення. 
Суд встановив, що відносно позивача ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №011317 від 16.06.2022 за вчинення адміністративного правопорушення за ч.3 ст.172-20 КУпАП щодо перебування у стані алкогольного сп`яніння на території військової частини. 
22.06.2022 року постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області по справі №308/7807/22 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двохсот п`ятнадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3655 гривень (а.с. 59). 
У справі №308/7807/22 судом встановлено, що 16 червня 2022 року о 16.год. 20 хв. під час шикування на заняття на території військового містечка було виявлено, що ОСОБА_1 перебуває з явними ознаками алкогольного сп`яніння, що підтверджено протоколом медичного освідчення №664 від 16.06.2022 року. 
На підставі встановлених у справі фактичних обставин та наведеного правового регулювання колегія суддів приходить до переконання, що відповідно до п. 9 Наказу №164 відповідач наказом від 08.07.2022 за №478-ОС «Про виплату додаткової винагороди» правомірно включив позивача як військовослужбовця у додаток 2, згідно з яким вирішено не виплачувати додаткову винагороду в розмірі 100000 гривень або 30000 гривень за червень 2022 року у зв`язку із вчиненням адміністративного правопорушення за ч.3 ст.172-20 КУпАП. 
Факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджено постановою судді Ужгородського міськрайонного суду від 22.06.2022 у справі №308/7807/22, яка  набрала законної сили 04.07.2022. 
З урахуванням такого правильним є висновок суду першої інстанції, що відповідач при прийнятті оскаржуваного наказу діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, законами України та іншими нормативно-правовими актами, а відтак у задоволенні даного адміністративного позову слід відмовити повністю. 
Наведеним спростовуються доводи апеляційної скарги, які загалом висновків суду першої інстанції не спростовують, а зводяться до непогодження із ними та власного трактування норм права. 
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. 
Доводи скаржника, зазначені в апеляційній скарзі та обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді, оскільки, оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи сторін були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку. 
Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно та об`єктивно встановлено обставини справи, сформовано правильні висновки по суті розглядуваних правовідносин, рішення суду винесене з дотриманням чинного законодавства, а тому немає підстав для його скасування. 
Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження). 
Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників справи, суд апеляційної інстанції зазначає, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України. 
Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд –
                                                                                                                                                                     
                                                           постановив: 

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення. 
Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2023 року в адміністративній справі №260/7199/23 за позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_2 ) про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії – залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	В. В. Гуляк 	
судді	 	Н. В. Ільчишин 	
 	 	Р. Й. Коваль