ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

09 січня 2024 року 	м.Суми	

Справа №585/2710/22 
Номер провадження 22-ц/816/92/24

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Філонової Ю. О. ,  Рунова В. Ю. 
з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.

у присутності :
позивачів - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та їх представника - адвоката Шунька Олексія Григоровича, 

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» та апеляційну скаргу  ОСОБА_1 ,  ОСОБА_3 ,  ОСОБА_2 , яка подана їх представником - адвокатом Шуньком Олексієм Григоровичем, 
на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 08 вересня 2023 року у складі судді Цвєлодуб Г.О., ухваленого в м. Ромни Сумської області, 
в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» про відшкодування шкоди, пов`язаною із смертю потерпілого,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , діючи через свого представника - адвоката Шунька О.Г., звернулися до суду з вказаним позовом, остаточно уточнивши свої вимог (а.с. 97-100), просили: стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» (далі по тексту - ПрАТ «СК «Провідна») моральну шкоду, спричинену загибеллю особи в дорожньо-транспортній пригоді на користь ОСОБА_2 в сумі 200000 грн, ОСОБА_1 в сумі 200000 грн, ОСОБА_3 в сумі 150000 грн, а також на користь ОСОБА_1 відшкодування витрат за надану правову допомогу в сумі 5200 грн. 
Свої вимоги мотивували тим, що 31 жовтня 2019 року о 05:55 год. в напрямку смт. Недригайлів зі сторони м. Ромни, поблизу с. Вовківці Роменського району Сумської області на автодорозі Н- 07 «Київ-Суми-Юнаківка» 210 км.+850м., водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем Mercedes-Benz Sprinter 313CDI, р.н. НОМЕР_1 , здійснив попутний наїзд на велосипедиста ОСОБА_5 , в результаті чого останній загинув на місці пригоди. Своїми діями ОСОБА_4 допустив порушення пунктів 12.2,12.3 ПДР України і, зокрема, порушення вимог п. 12.3 ПДР України знаходяться у прямому причинному зв`язку з ДТП та наслідками, що настали. Вироком Роменського міськрайонного суду Сумської області від 27 лютого 2020 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України і призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. На підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_4 звільнено від відбуття призначеного основного покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом іспитового строку в 3 роки не вчинить нового злочину. У період досудового розслідування, а саме 31 грудня 2019 року, ОСОБА_4 передав потерпілим ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 250 000 грн. на відшкодування спричинених матеріальних збитків від наслідків ДТП, але вищевказана сума, не покриває завдані моральні страждання потерпілим, у зв`язку із загибеллю і втратою батька і чоловіка ОСОБА_5 . Цивільно-правова відповідальність на час вчинення ОСОБА_4 злочину за ч.2 ст. 286 КК України була застрахована в ПрАТ «СК «Провідна», що підтверджується полісом № АМ/8270890 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів 24 червня 2019 року, ліміт відповідальності страховика становить за шкоду заподіяну майну потерпілого в розмірі 100000 грн. на одного потерпілого, за шкоду заподіяну життю і здоров`ю потерпілого в розмірі 200 000 грн. на одного потерпілого. Позивач ОСОБА_3 отримав від ПрАТ «СК «Провідна» страхову суму за заподіяння життю і здоров`ю потерпілому у розмірі 49825 грн 62 коп., незважаючи на те що страховий поліс становив 200000 грн страхового відшкодування для подібної ситуації. Інші потерпілі, а саме ОСОБА_1 та ОСОБА_2 страхових сум за заподіяння життю і здоров`ю потерпілому від ПрАТ «СК «Провідна» не отримали по теперішній час. Страхова сума за заподіяння життю і здоров`ю потерпілому у розмірі 49825,62 грн., яка була виплачена потерпілому ОСОБА_3 не перевищують лімітів відповідальності страховика, а тому підлягає стягненню з ПрАТ «СК «Провідна», іншим потерпілим, а саме ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в межах лімітів відповідальності страховика, кожному. 
Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 08 вересня 2023 року позов  ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 задоволено частково. 
Стягнути з ПрАТ «СК «Провідна» на користь ОСОБА_2 149924 (сто сорок дев`ять тисяч дев`ятсот двадцять чотири) грн на відшкодування шкоди, пов`язаною із смертю потерпілого. 
У іншій частині позову відмовлено.
Будучи незгодними із судовим рішенням, ПрАТ «СК «Провідна» та ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , діючи через свого представника - адвоката Шунька О.Г., подали апеляційні скарги.
Так, в апеляційній скарзі позивачі, в інтересах яких діє представник - адвокат Шунько О.Г., посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального права, просять скасувати рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог, ухваливши нове рішення, яким стягнути з відповідача в межах лімітів відповідальності страховика моральну шкоду, спричинену смертю потерпілого в результаті дорожньо-транспортної пригоди на користь ОСОБА_1 в сумі 149924 грн 00 коп., а на користь ОСОБА_3 - 149324 грн 00 коп. Також, просили стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 судові витрати, понесені ним в суді першої та апеляційної інстанції. 
Доводи апеляційної скарги мотивували тим, що суд першої інстанції неправомірно відмовив ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у відшкодуванні моральної шкоди в межах страхових сум, спричиненої смертю їх батька - ОСОБА_5 , в результаті дорожньо-транспортної пригоди.
Вказують на те, що відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів 24 червня 2019 року ліміт відповідальності страховика становить за шкоду заподіяну майну потерпілого в розмірі 100000 грн на одного потерпілого, а за шкоду заподіяну життю і здоров`ю потерпілого в розмірі 200000 грн на одного потерпілого. 
Крім того, зазначають про те, що відповідач не виплатив потерпілим ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , визначену п. 27.3 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхову суму за заподіяння життю і здоров`ю потерпілого, що становить 50076 грн 00 коп.
Наголошують на тому, що внаслідок втрати батька вони зазнали тяжких та тривалих моральних страждань, проходили стаціонарне лікування та знаходилися на амбулаторній реабілітації, змінився їх звичайний спосіб життя. 
ПрАТ «СК «Провідна» в апеляційній скарзі, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. 
У доводах апеляційної скарги вказує на те, що страхова компанія діє на умовах, визначений Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язок щодо прийняття рішення стосовно виплати страхового відшкодування виникає лише після звернення потерпілої особи до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування та надання визначених ст. 35 вказаного Закону документів. Проте, станом на сьогоднішній день позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не зверталися із заявами про страхове відшкодування шкоди, заподіяної в результаті ДТП, що відповідно до п. 37.1 ст. 37 цього Закону є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування. 
Звертає увагу на те, що для отримання страхового відшкодування в зв`язку з втратою годувальника потерпіла особа зобов`язана надати відповідні документи, передбачені ст. 35 вказаного Закону, а саме: оригінал довідки про стан сім`ї за життя загиблого; оригінал довідки про доходи загиблого за 12 місяців до ДТП; документ, що підтверджує розмір пенсії, наданих утриманцям внаслідок втрати годувальника. Проте, позивачем ОСОБА_2 не надано доказів, що підтверджують перебування на утриманні померлого чоловіка - ОСОБА_5 . Вказує на те, що ОСОБА_2 має двох повнолітніх синів, які зобов`язані утримувати свою непрацездатну матір. 
Вважає, що правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду від 01 березня 2023 року у справі №279/1688/22 не підлягає застосуванню до даного спору, так як прийнята за інших фактичних обставин. 
Відзивів на вказані апеляційні скарги у визначений апеляційним судом строк подано не було. 
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивачів та їх представника, які підтримали доводи своєї апеляційної скарги та заперечили проти апеляційної скарги відповідача, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, дослідивши матеріли справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ПрАТ «СК «Провідна» підлягає задоволенню, а у задоволенні апеляційної скарги позивачів слід відмовити, з наступних підстав.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. 
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду в оскарженій частині не відповідає.
У справі, що переглядається, суд першої інстанції встановив, що 31 жовтня 2019 року о 05:55 год. в напрямку смт. Недригайлів зі сторони м. Ромни, поблизу с. Вовківці Роменського району Сумської області на автодорозі Н- 07 «Київ-Суми-Юнаківка» 210 км.+850м., водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем Mercedes-Benz Sprinter 313CDI, р.н. НОМЕР_1 , здійснив попутний наїзд на велосипедиста ОСОБА_5 , в результаті чого останній загинув на місці пригоди. Своїми діями ОСОБА_4 допустив порушення пунктів 12.2,12.3 Правил дорожнього руху України і, зокрема, порушення вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України знаходяться у прямому причинному зв`язку з ДТП та наслідками, що настали.
Вироком Роменського міськрайонного суду Сумської області від 27 лютого 2020 року, що набрав законної сили 31 березня 2020 року, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України і призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. На підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_4 звільнено від відбуття призначеного основного покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом іспитового строку в 3 роки не вчинить нового злочину (а.с. 40-44).
Померлий ОСОБА_5 був чоловіком позивачки ОСОБА_2 та батьком позивачів - ОСОБА_1 і ОСОБА_3 , (а.с. 39, 46).
Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу Mercedes-Benz Sprinter 313CDI, р.н. НОМЕР_1 , на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПрАТ «СК «Провідна» відповідно до полісу № АМ/8270890 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 24 червня 2019 року (а.с. 45). Ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну потерпілого становить в розмірі 100000 грн 00 коп. на одного потерпілого, за шкоду заподіяну життю і здоров`ю потерпілого в розмірі 200000 грн 00 коп. на одного потерпілого.
29 вересня 2021 року ОСОБА_3 звернувся до ПрАТ «СК «Провідна» із заявою про виплату страхового відшкодування (шкода, пов`язана із смертю потерпілого), в якій просив відшкодувати моральну шкоду, заподіяну смертю батька - ОСОБА_5 в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що відбулася 31 жовтня 2019 року (а.с. 157).
Страхове відшкодування в сумі 50076 грн 00 коп. було перерахована ПрАТ «СК «Провідна» ОСОБА_3 за платіжною інструкцією в національній валюті від 30 листопада 2021 року за №050465 (а.с. 159). 
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що ПрАТ «СК «Провідна» здійснило виплату ОСОБА_3 максимального страхового відшкодування моральної шкоди, визначеного ч. 27.3 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а тому не вбачав підстав для задоволення вимог позивачів про стягнення моральної шкоди. 
Разом з тим, посилаючись на правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі №917/179/17, від 25 червня 2019 року у справі №924/1473/15, від 23 жовтня 2019 року у справі №761/6144/15-ц, від 05 червня 2018 року у справі №338/180/17, суд першої інстанції дійшов до висновку, що є підстави для стягнення з ПрАТ «СК «Провідна» на користь дружити померлого ОСОБА_5 - ОСОБА_2 шкоди, заподіяної втратою годувальника. 
При визначенні розміру страхового відшкодування, що підлягає стягненню з відповідача, суд першої інстанції виходив з того, що позивачу ОСОБА_3 виплачено страхове відшкодування моральної шкоди в розмірі 50076 грн, ліміт відповідальності страховика становить за шкоду заподіяну життю і здоров`ю потерпілого в розмірі 200000 грн на одного потерпілого, тому з відповідача на користь позивача ОСОБА_2 підлягає стягненню одноразова виплата за шкоду, заподіяну життю померлого ОСОБА_5 у розмірі 149924 грн., оскільки така сума не виходить за загальний розмір визначених законом регламентних виплат та не є співмірною розміру 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку,
Проте, повністю з такими висновками колегія судів погодитися не може, з огляду на наступне.
Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 2 ЦПК України визначені завдання та основні засади цивільного судочинства, зокрема, змагальність та диспозитивність.
Частина 5 статті 12 ЦПК України передбачає, що суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 2 ст. 264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.
Звертаючись до суду з позовом, позивачі, посилаючись на положення ст. 23 ЦК України, п.2.1, ст.2, п.9.1, ст. 9, ч. 22.1 ст. 22, ст. 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», просили стягнути на їх користь моральну шкоду, спричинену загибеллю потерпілого ОСОБА_5 в результаті дорожньо-транспортної пригоди. При цьому вказували на те, що внаслідок втрати чоловіка та батька вони зазнали тяжких тривалих моральних страждань. 
Натомість, суд першої інстанції стягнув з ПрАТ «СК «Провідна» на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування, пов`язане з втратою годувальника, що передбачено п. 27.2 ст. 27 вказаного Закону. 
Зважаючи на те, що позивач ОСОБА_2 свої вимоги про стягнення страхового відшкодування не обґрунтовувала перебуванням на утриманні у чоловіка - ОСОБА_5 за його життя, доказів на підтвердження розміру отримуваних нею та ОСОБА_5 доходів не подавала, тому суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення, в порушення вимог ст. ст. 13, 264 ЦПК України вийшов за межі позовних вимог. 
У постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі №917/1739/17, від 25 червня 2019 року у справі №924/1473/15, від 05 червня 2019 року у справі №338/180/17, на які посилається суд першої інстанції, Верховний Суд виснував, що суд самостійно здійснює правову кваліфікацію спірних правовідносин, застосовує для прийняття рішення ті норми процесуального і матеріального права, предметом регулювання яких вони є, а також про можливість суду відповідно до викладеної у позові вимоги визначати у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону та буде ефективним. 
Проте, у вказаних постановах Верховного Суду не йдеться про самостійну зміну судом предмету спору, що і було в даному випадку при ухваленні оскаржуваного судового рішення, здійснено судом першої інстанції, а саме зі стягнення моральної шкоди, про що просили позивачів, на стягнення шкоди, пов`язаної з втратою годувальника. 
Таким чином, враховуючи те, що суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, на які не вказували заявники апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що відповідно до ч. 4 ст. 367 ЦПК України є підстави для виходу за межі доводів апеляційних скарг, та скасування рішення суду саме з цих підстав. 
Разом з тим, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення з ПрАТ «СК «Провідна» моральної шкоди, спричиненої смертю потерпілого, та відхиляє доводи апеляційної скарги позивачів. 
Так, за загальним правилом відповідальність за шкоду несе особа, яка завдала шкоду. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу, при русі транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).
Статтею 1187 ЦК України передбачено об`єктивну (безвинну) цивільно-правову відповідальність володільця джерела підвищеної небезпеки за шкоду, яка завдана внаслідок його експлуатації третій особі.
Однак, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників.
       За змістом ст. ст. 22, 27 цього Закону, уразі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди.
Страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. 
Відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду.
Тобто, пунктом 27.3 ст. 27 вказаного Закону, визначено конкретний розмір страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, що дорівнює 12 мінімальних заробітних плат на день настання страхового випадку. Сума страхового відшкодування виплачується в рівними частинами особам, які відповідно до цього пункту мають право на його одержання. 
Встановлено, що із заявою про виплату страхового відшкодування за шкоду, спричинену смертю потерпілого ОСОБА_5 звернувся його син - позивач ОСОБА_3 , якому і була виплачена моральна шкода, у розмірі визначеному п. 27.3 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». 
       Тобто, з вказаного слідує, що ПрАТ «СК «Провідна» повністю виконало своє зобов`язання з виплати страхового відшкодування моральної шкоди, спричиненої смертю потерпілого в результаті дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, цивільно-правова відповідальність, якого була застрахована в ПрАТ «СК «Правідна», а тому підстав для задоволення позовних вимог не вбачається. 
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України належить скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . 
Крім того, відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Беручи до уваги задоволення вимог апеляційної скарги відповідача, а також те, що позивачі в порядку п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнені від сплати судового збору, а тому сплачений в суді апеляційної інстанції ПрАТ «СК «Провідна» судовий збір в сумі 3000 грн належить компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд
                                                     
п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , ОСОБА_3 ,  ОСОБА_2 , яка подана їх представником - адвокатом Шуньком Олексієм Григоровичем, залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» задовольнити. 
Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 08 вересня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення.
Відмовити у задоволені позову  ОСОБА_1 ,  ОСОБА_3 та  ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» про відшкодування шкоди, пов`язаною із смертю потерпілого. 
Компенсувати Приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «Провідна» за рахунок держави в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України 3000 гривень 00 копійок судового збору за апеляційний перегляд рішення суду. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складене 10 січня 2024 року.

Головуючий -  	О. І. Собина	

Судді:                                                                                        Ю. О. Філонова 

                                                                                                   В. Ю. Рунов