Номер провадження: 22-ц/813/3258/23 
Справа № 523/19327/21
Головуючий у першій інстанції Середа І. В.
Доповідач Лозко Ю. П.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.12.2023 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого - Лозко Ю.П.
суддів: Карташова О.Ю., Кострицького В.В.,
за участю секретаря судового засідання — Пересипка Д.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження
апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на ухвалу Суворовського районного суду м.Одеси від 31 травня 2022 року
у справі за скаргою про визнання незаконними дій та бездіяльності державного виконавця Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Тертичної Віти Володимирівни,

встановив:
25 жовтня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаною вище скаргою, яку згодом уточнив та остаточно просив :
- визнати розрахунок (дії) щодо довідки розрахунку заборгованості по аліментам від 07 жовтня 2021 року, 11 листопада 2021 року №66401884 помилковими, недостовірними, зобов`язати державного виконавця зробити повторні довідки розрахунки заборгованості з урахуванням висновків суду;
-визнати бездіяльність державного виконавця щодо ненадання відповіді на заяви від 20 вересня 2021 року та від 24 листопада 2021 року, а також щодо ненадання матеріалів справи на ознайомлення ВП 66401884 – протиправною;
-визнати бездіяльність виконавця щодо невнесення відомостей до автоматизованої системи виконавчого провадження протиправною;
-визнати бездіяльність щодо не направлення коштів на наступний день у сумі 223500 грн через Укрпошту переказом на ім`я ОСОБА_2 (згідно її заяви від 21 жовтня 2021 року) протиправною;
-зобов`язати виконавця направити кошти на наступний день у сумі 223 500 грн або більшої суми на момент винесення рішення які будуть знаходитися на рахунках виконавчої служби через Укрпошту переказом на ім`я ОСОБА_2 (згідно її заяви від 21 жовтня 2021 року) з урахуванням висновків суду;
-визнати дії Вишневого відділу в особі виконавця щодо вчинення дій у виконавчому провадженню №66401884 – протиправними через порушення підвідомчості;
-зобов`язати державного виконавця повернути виконавчий документ в рамках виконавчого провадження стягувачу;
-зобов`язати виконавця закрити виконавче провадження.
В обґрунтування скарги ОСОБА_1 вказав, що звертаючись до виконавця він не отримав відповідь на дві заяви, у яких просив надати можливість ознайомитися з матеріали виконавчого провадження внести до автоматизованої системи матеріали. Через що він не мав можливості ознайомитися з матеріалами .
Під час здійснення розрахунку заборгованості виконавцем не було враховано перекази по аліментам здійснені через Укрпошту, не забезпечено пересилання коштів стягувачу чим порушуються права неповнолітньої дитини. Крім того, виконавчий документ пред`явлено не за місцем його виконання, оскільки зареєстрована адреса проживання боржника с.Гатне відноситься до Фастівського району Київської області.
Посилаючись на допущення порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» ОСОБА_1 вважає, що виконавче провадження підлягає закриттю , а виконавчий документ поверненню стягувачу.
Стягувачка заперечуючи проти скарги боржника зазначила, що вимоги боржника є суперечливими, необґрунтовані належними доказами та нормами матеріального і процесуального права. Село Гатне відносилося до Києво-Святошинського району перед утворенням нових, 03 червня 2021 року змінено назву відділу на Вишневий відділ ДВС у Бучанському районі Київської області ЦМУЮ (м. Київ), який і знаходиться на території Києво-Святошинського району. Відсутні підстави як для припинення виконавчого провадження так і для повернення виконавчого листа стягувачу. Безпідставним є твердження про розмір сплачених аліментів, врахування коштів від осіб , які не мають відношення до виконавчого провадження не відповідає нормам закону.
Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 31 травня 2022 скаргу ОСОБА_1 про визнання незаконними дій та бездіяльності державного виконавця Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Тертичної В.В. задоволено частково.
Визнано розрахунок заборгованості по аліментам у виконавчому провадженні №66401884 складений державним виконавцем Вишневого відділу Державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Тертичної В.В. помилковим.
Визнано бездіяльність державного виконавця Вишневого відділу Державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Тертичної В.В. щодо ненадання відповіді ОСОБА_1 на заяви від 20 вересня 2021 року, 24 листопада 2021 року протиправною.
Визнано бездіяльність державного виконавця Вишневого відділу Державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Тертичної В.В. щодо невнесення відомостей до автоматизованої системи виконавчого провадження матеріалів виконавчого провадження №66401884 протиправною.
Визнано бездіяльність державного виконавця Вишневого відділу Державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Тертичної В.В. щодо ненаправлення коштів на наступний день через Укрпошту переказ на ім`я ОСОБА_2 (згідно заяви стягувача від 21 жовтня 2021 року) протиправними.
Зобов`язано державного виконавця Вишневого відділу Державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Тертичну В.В. вчинити дії з передачі виконавчого провадження №66401884 Фастівському відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ).
В іншій частині вимог скарги відмовлено.
29 червня 2022 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на вказане судове рішення у якій просить скасувати ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 31 травня 2022 року в частині зобов`язання державного виконавця вчинити дії з передачі виконавчого провадження та відмови у задоволенні скарги, і ухвалити у цій частині нове рішення яким:
- визнати протиправними дії Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) в особі державного виконавця Тертичної В.В. щодо вчинення дій у ВП №66401884 у зв`язку із порушенням підвідомчості;
- зобов`язати Вишневий відділ державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) повернути виконавчий документ в рамках виконавчого провадження ВП № 66401884 стягувачу;
- зобов`язати державного виконавця Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) направити кошти на наступний день у сумі 223 500 грн або більшої суми на момент винесення рішення які будуть знаходиться на рахунках Виконавчої служби , через Укрпошту переказ на ім`я ОСОБА_2 (згідно її заяви від 21.10.2021) з урахуванням висновків суду;
- зобов`язати Вишневий відділ державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) закрити виконавче провадження ВП № 66401884;
- скасувати ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 31 травня 2022 pоку в частині зобов`язання державного виконавця Вишневого відділу Державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Тертичної В.В. вчинити дії з передачі виконавчого провадження №66401884 Фастівському відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд вирішуючи справу вийшов за межі вимог скаржника та надав пріоритет положенням Інструкції з організації примусового виконання рішень, а не Закону України “Про виконавче провадження”. Скаржник також зауважив про ненадання судом оцінки його доводам стосовно порушення виконавцем підвідомчості під час вчинення виконавчих дій.
Учасники справи будучи належним чином повідомленими про дату, час, і місце розгляду справи у судове засідання не з`явилися, із заявами про відкладення справи не зверталися, що відповідно до вимог ч.2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи. 
Заслухавши суддю — доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимоги заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Вказаним вимогам ухвала суду в оскаржуваній частині відповідає не в повній мірі з огляду на таке.
Так, судом першої інстанції встановлено і підтверджується матеріалами справи, що постановою державного виконавця Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Тертичної Віти Володимирівни від 12 серпня 2021 року відкрито виконавче провадження № 66401884 від 12 серпня 2021 року з примусового виконання виконавчого листа № 523/6790/19, виданого 30 липня 2021 року Суворовським районним судом м. Одеса про стягнення з ОСОБА_1 (боржник) на користь ОСОБА_2 (Стягувач) аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі у розмірі 8000,00 грн. щомісячно, починаючи з 02 травня 2019 року і до повноліття доньки, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до довідок від 07 жовтня 2021 року, 11 листопада 2021 року заборгованість по аліментам станом на 01 жовтня 2021 року та 01 листопада 2021 року складала – 15983,87 грн.
Як убачається з листа управління забезпечення Примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області від 07 грудня 2021 року, наказом Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) від 03 червня 2021 року №628/6 «Про затвердження переліків населених пунктів у межах відповідного району Київської області, на які поширюватиметься компетенція відділів державної виконавчої служби Київської області» село Гатне не відноситься до Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області, а поширюється компетенція на адміністративно-територіальу одиницю Фастівського відділу ДВС у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ).
Відповідно до матеріалів виконавчого провадження, 21 жовтня 2021 року представник стягувача звернувся до виконавця з проханням перерахувати грошові кошти на рахунок Укрпошти для їх отримання у відповідному відділенні Укрпошти, однак отримав відмову.
Вирішуючи цю справу суд, зокрема, дійшов висновку про відмову ОСОБА_1 у задоволенні його скарги у частині вимог про зобов`язання державного виконавця направити кошти на наступний день у сумі 223 500 грн або більшої суми на момент винесення рішення які будуть знаходитися на рахунках виконавчої служби через Укрпошту переказ на ім`я ОСОБА_2 згідно її заяви від 21 жовтня 2021 року.
Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції, водночас зауважує, що судом не наведено мотивів відмови у задоволенні таких вимог ОСОБА_1 , що є підставою для зміни судового рішення у цій частині.
За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Колегія суддів зауважує, що ОСОБА_1 не доведено суду обставин щодо знаходження на рахунках виконавчої служби коштів, зокрема, у сумі 223 500 грн, про термінове направлення яких стягувачу заявив скаржник.
Також, як убачається з протоколу судового засідання від 31 травня 2022 року та тексту ухвали суду, під час вирішення судом справи скаржник вказував про те, що виконавцем було враховано квитанції Укрпошти. 
Разом з цим, матеріали справи не містять доказів на підтвердження вказаних обставин, на які послався скаржник.
Щодо вимог скаржника про зобов`язання державного виконавця повернути виконавчий документ в рамках виконавчого провадження стягувачу та закрити виконавче провадження, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні вимог у цій частині, оскільки положення чинного національного законодавства не передбачають можливості повернення виконавчого документу та закінчення (закриття) провадження, з підстав на які посилається скаржник.
Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії", п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бюрг та інші проти Франції" (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Гору проти Греції" №2) [ВП], § 41" (Gorou v. Greece no.2).
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, й міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (SeryavinandOthers v. Ukraine) від 10.02.2010 року, заява №4909/04).
Зауваження ж скаржника стосовно надання судом пріоритету положенням Інструкції з організації примусового виконання рішень, а не Закону України “Про виконавче провадження” колегія суддів відхиляє, як такі, що ґрунтуються на суб`єктивному та хибному тлумаченні скаржником положень національного законодавства, і не спростовують правильних висновків суду у вказаній вище частині.
Водночас, колегія суддів вважає слушними доводи апеляційної скарги стосовно того, що суд вирішуючи справу вийшов за межі вимог заявлених ОСОБА_1 з огляду на таке.
Згідно з принципами диспозитивності та змагальності сторони вільні у розпорядженні їхніми процесуальними правами, несуть ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ними процесуальних дій, а суд не розглядає не ініційовані сторонами питання (пункти 4 і 5 частини третьої статті 2, частини перша - четверта статті 12, частини перша та третя статті 13 ЦПК України).
Ухвалюючи судове рішення, суд, зокрема, зобов`язав державного виконавця Вишневого відділу Державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Тертичну В.В. вчинити дії з передачі виконавчого провадження №66401884 Фастівському відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).
Водночас, з такими вимогами ОСОБА_1 до суду не звертався. 
Отже, суд вийшов за межі заявлених вимог, чим порушено норми процесуального права, тому в цій частині оскаржувана ухвала підлягає скасуванню.
Також, колегія суддів, оцінюючи мотиви відмови судом першої інстанції у задоволенні вимог скаржника про визнання протиправними дії державного виконавця щодо вчинення дій у ВП №66401884 у зв`язку із порушенням підвідомчості та вирішуючи питання про наявність підстав для їх задоволення, звертає увагу на таке.
У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).
Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина третя статті 13 ЦПК України).
Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад справедливості, неупередженості та об`єктивності (пункт 5 частини першої статті 2 Закону України "Про виконавче провадження").
Згідно з частиною першою статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Відповідно до частини першої статті 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.
Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів (частина п`ятої статті 74 Закону України "Про виконавче провадження").
Згідно з частиною першою статті 120 ЦПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.
Перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (частина перша статті 123 ЦПК України).
Згідно з частинами першою, другою 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до частин першої, четвертої, сьомої, восьмої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк. Про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою. Ухвалу про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.
За загальним правилом, поважними причинами визнаються такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.
У постанові від 03 квітня 2019 року у справі №456/2172/17 Верховний Суд виходив з того, що поважними причинами пропущення процесуального строку вважаються такі обставини, за яких своєчасне пред`явлення скарги стає неможливим або утрудненим.
Поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та з підстав, які не є переконливими, може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності.
У кожній конкретній справі суди мають ґрунтовно перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип "res judicata".
Строки на подання скарги є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається у скарзі у виді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежить від обставин справи. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та не подано клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. Водночас заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах. З`ясування обставин дотримання заявником процесуального строку на звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, наявності клопотання про його поновлення зазначеного строку та поважності причин для його поновлення має найважливіше значення, оскільки правовим наслідком недотримання встановленого законом строку звернення із скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, неподання клопотання про поновлення зазначеного строку та поважності причин для його поновлення, є залишення скарги без розгляду та повернення її заявникові.
Такий висновок зробив Верховний Суду у постанові від 18 листопада 2020 року у справі №466/948/19 (провадження №61-16974св19).
У постанові Верховного Суду від 19 квітня 2023 року у справі №759/20392/18 зазначено, що, виходячи з системного аналізу статей 123, 124, 126 ЦПК України із приписами пункту "а" частини першої статті 449 ЦПК України, статті 74 Закону України "Про виконавче провадження", перебіг десятиденного строку для оскарження рішення, дій чи бездіяльності виконавця починається з наступного дня після настання події, з якої пов`язано його початок, тобто після фактичної обізнаності особи про порушення її прав і свобод.
Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 03 лютого 2021 року у справі №2-1441/10 та від 07 липня 2021 року у справі №127/2-200/2004.
У постанові Верховного Суду від 23 червня 2022 року у справі №914/2265/20 зазначено, що: "Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в постанові від 04 лютого 2022 року у справі №925/308/13-г зазначила, що за порівняльного аналізу змісту термінів "дізнався" та "повинен був дізнатися", що містяться у статті 341 Господарського процесуального кодексу України, зробила висновок про презумпцію обов`язку особи знати про стан своїх прав у виконавчому провадженні; доведення факту, через який сторона не знала про порушення свого права і саме з цієї причини не звернулася за його захистом до суду, недостатньо. У цьому висновку Суд враховує, що процесуальні норми створюються для забезпечення належного відправлення правосуддя, і сторони повинні очікувати їх застосування задля забезпечення дотримання принципу юридичної визначеності. Отже, під час визначення початку перебігу строку звернення до суду із скаргою на дії (бездіяльність) суб`єкта, зазначеного у частині першій статті 341 Господарського процесуального кодексу України, потрібно враховувати поведінку скаржника (чи мав він реальну можливість (повинен був) дізнатися про стверджуване ним порушення його прав, вчинені ним дії, направлені на з`ясування стану виконавчого провадження тощо). У висновку про презумпцію обов`язку особи знати про стан своїх прав у виконавчому провадженні, що є сталою та послідовною судовою практикою, суд звертається до правової позиції Верховного Суду, викладеної, зокрема, в постановах від 14 серпня 2019 року у справі №910/7221/17, від 12 січня 2021 року у справі №910/8794/17, від 12 жовтня 2021 року у справі №918/333/13-г".
Як убачається із тексту скарги ОСОБА_1 , останнім 21 вересня 2021 року засобами поштового зв`язку на адресу Вишневого відділу Державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) направлялась заява, у якій ОСОБА_1 , зокрема, просив надати йому копію заяви ОСОБА_2 або її представника з додатками про відкриття виконавчого провадження ВП №66401884, яке відкрито 12 серпня 2021 року. 
Отже ОСОБА_1 був обізнаний про винесення державним виконавцем Вишневого відділу Державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) постанови про відкриття виконавчого провадження від 12 серпня 2021 року, а відтак і про порушення правил підвідомчості, на які він посилається у скарзі, вже, принаймні, 21 вересня 2021 року. 
За таких обставин, скаржник мав реальну можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження та звернутися до суду зі скаргою на дії та рішення державного виконавця у встановлений законом строк, проте вчинивши відповідні процесуальні дії лише 25 жовтня 2021 року, у поданій до суду скарзі не навів жодних поважних причин пропуску ним цього строку.
Ураховуючи викладене вище, скарга ОСОБА_1 в частині вимог про визнання протиправними дій державного виконавця через порушення підвідомчості підлягає залишенню без розгляду, як така, що подана із пропуском строку на її подання, і відсутності клопотання скаржника про його поновлення.
Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до п.1,4 ч.1, абз.1 ч. 2, ч. 4 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
У відповідності до приписів ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до ст. 452 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.
Ураховуючи наведені вище висновки до яких дійшов апеляційний суд, питання стосовно розподілу судових витрат у розумінні зазначених вище положень ЦПК України не вирішується, оскільки судом не зроблено висновків про задоволення вимог скарги ОСОБА_1 , зокрема, про зобов`язання державного виконавця Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) направити кошти на наступний день у сумі 223 500 грн або більшої суми на момент винесення рішення, які будуть знаходиться на рахунках Виконавчої служби, через Укрпошту переказом на ім`я ОСОБА_2 , та визнання протиправними дії Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) в особі державного виконавця Тертичної В.В. щодо вчинення дій у ВП №66401884 у зв`язку із порушенням підвідомчості.
Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381-384 ЦПК України

постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 31 травня 2022 року в частині відмови у задоволенні вимог скарги ОСОБА_1 про зобов`язання державного виконавця Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) направити кошти на наступний день у сумі 223 500 грн або більшої суми на момент винесення рішення, які будуть знаходиться на рахунках Виконавчої служби, через Укрпошту переказом на ім`я ОСОБА_2 , змінити виклавши її мотивувальну частину в редакції цієї постанови.
В частині вирішення судом питання про зобов`язання державного виконавця Вишневого відділу Державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Тертичної Віти Володимирівни вчинити дії з передачі виконавчого провадження №66401884 Фастівському відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) ухвалу суду скасувати.
В частині відмови в задоволенні скарги ОСОБА_1 про визнання протиправними дії Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) в особі державного виконавця Тертичної В.В. щодо вчинення дій у ВП №66401884 у зв`язку із порушенням підвідомчості ухвалу суду скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким такі вимоги ОСОБА_1 залишити без розгляду.
В іншій оскаржуваній частині ухвалу залишити без змін.
Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.
Повний текст постанови складено — 29 грудня 2023 року.

Головуючий                                                                        Ю.П. Лозко

Судді:                                                                                О.Ю. Карташов

                                                                               В.В. Кострицький