ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
15 січня 2024 року           справа №360/3360/18 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Сіваченко І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 27 липня 2022 р. у справі № 360/3360/18 (головуючий І інстанції Басова Н.М.) за заявою адвоката Хомича Івана Олександровича, що діє в інтересах ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення у справі № 360/3360/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

                                                              У С Т А Н О В И В:  

До суду надійшла заява адвоката Хомича Івана Олександровича, що діє в інтересах ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення у справі № 360/3360/18 за позовом ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі - ГУ ПФУ в Луганській області) про визнання протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, в якій заявник просив суд: встановити судовий контроль за виконанням рішення Луганського окружного адміністративного суду від 22.11.2018 у справі №360/3360/18; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області подати до суду звіт про виконання судового рішення Луганського окружного адміністративного суду від 22.11.2018 у справі №360/3360/18 у 10-денний строк з моменту отримання відповідної ухвали суду; у разі невиконання судового рішення або ненадання звіту про його виконання накласти на начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області штраф у розмірі сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, половину з якого стягнути на користь Державного бюджету України, а другу половину – на користь ОСОБА_1 .
Заяву обґрунтовує тим, що рішенням Луганського окружного адміністративного суду у справі №360/3360/18 від 22.11.2018, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019, було зобов`язано ГУ ПФУ в Луганській області поновити ОСОБА_1 з 01 листопада 2017 року нарахування та виплату раніше призначеної пенсії за вислугу років, а також виплатити заборгованість з пенсії за вислугу років, що виникла за період її несплати, починаючи з 01 листопада 2017 року, на рахунок, відкритий у публічному акціонерному товаристві “Державний ощадний банк України”.
Сума нарахованої, але невиплаченої пенсії позивача становить 61033,20 грн.
Оскільки відповідач станом на теперішній час рішення суду в частині виплати заборгованості не виконав, заявник просив суд задовольнити його заяву та встановити судовий контроль.
Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 27 липня 2022 р. у справі № 360/3360/18 заяву адвоката Хомича Івана Олександровича, що діє в інтересах ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення у справі № 360/3360/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області подати до суду протягом 60 днів з дати прийняття цієї ухвали звіт про виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від   22 листопада 2018 року у справі № 360/3360/18 в частині виплати ОСОБА_1 заборгованості з пенсії за вислугу років, що виникла за період її несплати, починаючи з 01 листопада 2017 року, на рахунок, відкритий у публічному акціонерному товаристві “Державний ощадний банк України”.
Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржену ухвалу суду та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні заяви про встановлення судового контролю за виконанням рішення у справі – відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що чинне процесуальне законодавство не передбачає можливості після розгляду справи судами першої, апеляційної та касаційної інстанції вирішувати питання про встановлення судового контролю.
Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.
Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.  
Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла  висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.    
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 22.11.2018 у справі №360/3360/18 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено.  
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 02 листопада 2017 року №128 про відмову у поновленні пенсії ОСОБА_1 з 01 листопада 2017 року.  
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області поновити ОСОБА_1  з 01 листопада 2017 року нарахування та виплату раніше призначеної пенсії за вислугу років, а також виплатити заборгованість з пенсії за вислугу років, що виникла за період її несплати, починаючи з 01 листопада 2017 року, на рахунок, відкритий у публічному акціонерному товаристві “Державний ощадний банк України”.
05.03.2019 рішення Луганського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2018 року  у справі № 360/3360/18 набрало законної сили.
16.04.2019 по справі видано виконавчий лист №360/3360/18.
16.05.2019 представник позивача звернувся до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) з заявою про відкриття виконавчого провадження.
17.05.2018 заступником начальника ВПВР УДВС ГТУЮ у Луганській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП№59132775  та постанову про стягнення виконавчого збору.
Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області надіслано до ВПВР УДВС ГТУЮ у Луганській області лист від 27.05.2019 №7859/03-01, в якій вказав, що згідно листа управління соціального захисту населення Марківської районної державної адміністрації від 04.04.2019 №932 ОСОБА_1  знятий з обліку в Єдиній інформаційній базі даних про взятих на облік осіб, переміщених з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції 05.05.2017. ОСОБА_1 понад 3 роки не проходив фізичну ідентифікацію в органах Пенсійного фонду України, що передбачено Постановою № 1596 (дата проходження останньої ідентифікації - грудень 2014 року). Таким чином, Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області вказав у листі, що виплату пенсії ОСОБА_1 буде відновлено після проходження ним фізичної ідентифікації та відновлення статусу внутрішньо переміщеної особи.
З відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві від 09.06.2021 №2600-0202-8/95195 на запит адвоката позивача та письмових пояснень Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області наданих суду вбачається, що з 01.04.2020 ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м.Києві та  з квітня 2020 року отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби”.
На виконання рішення суду у справі №360/3360/18 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області здійснено нарахування коштів ОСОБА_1 за період з 01.11.2017 по 30.06.2019 в сумі 61033,20 грн.
Отже, судом встановлено, що рішення суду в частині виплати позивачу заборгованості з пенсії за вислугу років, що виникла за період її несплати,   станом на теперішній час  Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області не виконано.
Положеннями частини другої статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Аналогічні положення містяться в статті 370 КАС України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України,  статтями 14, 370 КАС України.
Конституційний Суд України, розглядаючи справу № 1-7/2013 у Рішенні від 26.06.2013, звернув увагу, що вже неодноразово вказував на те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012  № 11-рп/2012).
Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.
У рішенні по справі "Горнсбі проти Греції (Hornsby v. Greece)" від 19 березня 1997 року, заява № 18357/91, Європейський суд з прав людини зазначив, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні гарантії, які надаються сторонам цивільного судового процесу - у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним, - і не передбачав би при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні Сторони зобов`язалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію. Отже, виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина судового процесу для цілей статті 6.
Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі "Піалопулос та інші проти Греції", пункт 68).
Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.
Отже, обов`язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили.
За приписами частини першої, другої  статті 382 КАС України  визначено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
При цьому суд зазначає, що судовий контроль - це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню рішення  суду та відновленню порушених прав особи-позивача.
Головна мета судового контролю за виконанням рішень в адміністративних справах полягає, насамперед, у реалізації основних завдань адміністративного судочинства при здійсненні адміністративними судами правосуддя, оскільки воно не обмежується винесенням судового рішення, а також передбачає його виконання.
Кожний судовий процес повинен завершуватися реалізацією судового рішення у спірних правовідносинах між його сторонами.
Тому після вирішення публічно-правового спору і набрання судовим рішенням законної сили суд продовжує відігравати активну роль у реалізації сторонами прав та законних інтересів, з приводу захисту яких він ухвалив судове рішення.
В основу ефективності правосуддя покладається здійснення судом належного контролю за виконанням судового рішення, оскільки головною метою судового рішення є ефективність у поновленні порушених прав та свобод особи.
З аналізу зазначених норм законодавства слідує, що  Кодексом адміністративного судочинства України  регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, визнання протиправними рішень, дій. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови.
Законодавець фактично наділив суд повноваженнями контролю за виконанням того, що для суб`єкта владних повноважень передбачив у своєму рішенні адміністративний суд.
Правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.
Як вже було встановлено судом, відповідач станом на теперішній час не виконав рішення суду в частині виплати заборгованості позивачу з пенсії за вислугу років, що виникла за період її несплати. Розмір заборгованості становить 61033,20 грн.
При цьому, відповідач не надає суду жодних обґрунтованих  пояснень, з яких саме підстав рішення суду в частині виплати заборгованості з пенсії позивачу  не може бути виконано вже протягом трьох років.  
Також суд враховує  ще й ту обставину, що в межах виконавчого провадження державний виконавець не вживає жодних дій, направлених на примусове виконання рішення та не застосовує до боржника жодних важелів впливу.
Враховуючи конституційний обов`язок відповідача щодо виконання рішення суду, яке набрало законної сили, та той факт, що порушені права  особи до сих пір не поновлені, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність застосовувати інститут судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду в частині виплати позивачу заборгованості з пенсії за вислугу років, що виникла за період її несплати, починаючи з 01 листопада 2017 року, на рахунок, відкритий у публічному акціонерному товаристві “Державний ощадний банк України”.
Суд акцентує увагу відповідача на тому, що факт перебування позивача з 01.04.2020 на обліку як пенсіонера в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м.Києві, не відміняє обов`язок Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо виконання рішення суду по справі №360/3360/18, оскільки саме Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області порушило права позивача та за рішенням суду несе тягар відповідальності.
Щодо строку, протягом якого відповідач повинен подати суду звіт про виконання рішення, суд зазначає, що він має бути  розумним, передбачати час, достатній, з урахуванням обставин справи, для виконання рішення суду, а також відповідати завданню адміністративного судочинства.
Заявник просить суд про 10-денний строк з моменту отримання відповідної ухвали суду. Однак, беручи до уваги те, що розмір заборгованості вже визначений відповідачем, але  не здійснена лише виплата, а також те, що наразі в країні триває воєнний стан, що в певній мірі ускладнює виконання судового рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що 60-денний строк з дати прийняття цієї ухвали, є розумним та достатнім строком для виконання рішення суду в частині виплати позивачу заборгованості з пенсії.   
Підсумовуючи викладене, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що заяву про встановлення судового контролю слід задовольнити з самостійним визначенням судом строку для подачі відповідачем звіту про виконання судового рішення. 
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення заяви про встановлення судового контролю за виконанням рішення у справі.
          Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.
Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
                                                                    ПОСТАНОВИВ  :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 27 липня 2022 р. у справі № 360/3360/18 - залишити без задоволення.                                                                                                Ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 27 липня 2022 р. у справі № 360/3360/18 - залишити без змін.                                                                                             
Повне судове рішення складено 15 січня 2024 року.     
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                                                А.А. Блохін

Судді                                                                                                     Т.Г. Гаврищук

                                                                                                               І.В. Сіваченко