УХВАЛА

09 лютого 2024 року 
м. Київ

справа №990/36/24
адміністративне провадження №П/990/36/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Радишевської О.Р.,
суддів - Жука А.В., Прокопенка О.Б., Мартинюк Н.М., Смоковича М.І., 
розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про відвід суддям Жуку А.В., Прокопенку О.Б., Мартинюк Н.М. у справі №990/36/24 за позовом ОСОБА_1 до Держави України, Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України про встановлення (визнання) фактів, відшкодування шкоди,
УСТАНОВИВ:
07 лютого 2024 року на адресу Верховного Суду як суду першої інстанції надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Держави України, Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України про встановлення (визнання) фактів, відшкодування шкоди.
За наслідками автоматизованого розподілу позов передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючої судді Радишевської О.Р., суддів Мартинюк Н.М., Жука А.В., Прокопенка О.Б., Смоковича М.І.
У позові позивач заявляє, що висловлює недовіру суддям, зокрема суддям Верховного Суд у складі Касаційного адміністративного суду Жуку А.В., Прокопенку О.Б., Мартинюк Н.М.
Позивач стверджує, що вказані судді, порушуючи закон, не ухвалили рішення по суті; помилково вважали справи малозначними і вирішували питання про відкриття провадження у справі одноособово; проігнорували факт того, що позивач просив забезпечити його участь під час розгляду справи; можливість надати пояснення; проігнорували порушення права на адвоката.
Вирішуючи, чи є заява про відвід обґрунтованою, Суд керується таким.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.
Згідно з частиною третьою статті 40 КАС України питання про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.
Частиною четвертою статті 36 КАС України передбачено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.
Відповідно до частини третьої, четвертої статті 40 КАС України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.
Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.
Зі змісту наведених норм випливає, що для відводу судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, що викликають сумнів у його неупередженості або об`єктивності.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини існування безсторонності суду для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, урахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.
Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.
Під час визначення наявності у цій справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими, іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя   -   ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про необхідність забезпечення довіри, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти у громадськість (рішення Європейського суду з прав людини від 10  грудня 2009 року у справі «Мироненко і Мартенко проти України» (заява № 4785/02) та рішення Європейського суду з прав людини від 09 січня 2013 року у справі «Олександр Волков проти України» (заява № 21722/11)).             
Отже, не може бути підставою для відводу суддів заява, яка містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами. Тобто відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.    
Проаналізувавши аргументи, якими позивач обґрунтовує причини недовіри суддям Жуку А.В., Прокопенку О.Б., Мартинюк Н.М., Суд уважає, що вони зводяться до незгоди з процесуальними рішеннями указаних суддів під час вирішення питання про відкриття провадження в інших справах, у яких Ковальов О.Л. був позивачем, а отже, не можуть свідчити про упередженість та/або необ`єктивність судді (суддів) і, за наведеними правилами процесуального закону, не є підставою для відводу судді (суддів). 
З урахуванням зазначеного, обґрунтованих підстав для задоволення заяви про відвід немає.  
Керуючись статтями 36, 40 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд
УХВАЛИВ:
Передати заяву ОСОБА_1 про відвід суддям Жуку А.В., Прокопенку О.Б., Мартинюк Н.М. у справі №990/36/24 на автоматизований розподіл для визначення у встановленому КАС України порядку судді, який вирішуватиме питання про відвід за цією заявою. 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею є остаточною та не може бути оскарженою.
Головуючий суддя:                                                                                О.Р. Радишевська
Судді:                                                                                                    А.В. Жук
                                                                                                    О.Б. Прокопенко
                                                                                                    Н.М. Мартинюк
                                                                                                    М.І. Смокович