ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2024 р.	Справа № 629/4812/23	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Перцової Т.С.,
Суддів: Жигилія С.П. ,  Русанової В.Б. ,
за участю секретаря судового засідання Юрченко Д.С.

          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції на рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 26.09.2023, головуючий суддя І інстанції: Ткаченко О.А., м. Лозова, повний текст складено 02.10.23 року по справі № 629/4812/23
          за позовом          ОСОБА_1  
          до         Департаменту патрульної поліції                 
          про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі по тексту – ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Лозівського міськрайонного суду Харківської області з позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (далі по тексту – ДПП, відповідач), в якому просив суд:
- поновити строк на оскарження постанови № 3АВ2852969 від 21.07.2023;
- скасувати постанову серії № ЗАВ2852969 від 21.07.2023 про накладення адміністративного стягнення y справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого в автоматичному режимі, винесену Департаментом патрульної поліції Національної поліції України про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності;
- закрити справу про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого в автоматичному режимі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності;
- стягнути з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 536,80 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначив про протиправність постанови серії №ЗАВ2852969 від 21.07.2023, якою позивача притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі по тексту - КУпАП) та накладено штраф у розмірі 170,00 грн, з огляду на відсутність доказів вини позивача.
Так, позивач не заперечує, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль MERCEDES-BENZ A150, державний номерний знак (далі по тексту – д.н.з.) НОМЕР_1 належить йому на праві власності, однак у вказаний у спірній постанові день (21.07.2023), ОСОБА_1 перебував у місті Харкові, а свій автомобіль у користування нікому не надавав, а тому відсутні підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.
Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області по справі № 629/4812/23 адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення – задоволено.
Постанову поліцейського Департаменту патрульної поліції Журавель І.О. про накладення адміністративного стягнення y справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого в автоматичному режимі серія №ЗАВ2852969 від 21.07.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122 ч.1 КУпАП, з накладанням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень – скасовано.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 - закрито.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України витрати по сплаті судового збору на користь ОСОБА_1 в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп.
Відповідач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, що призвело до ухвалення необґрунтованого рішення, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 26.09.2023 у справі № 629/4812/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 про скасування постанови серії ЗАВ № 02852969 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав, що постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі серії ЗАВ № 02852969 від 21.07.2023, винесена поліцейським Департаменту патрульної поліції Журавель Ігорем Олександровичем на підставі інформаційних файлів та метаданих до них за результатами автоматичної фіксації подій з ознаками адміністративного правопорушення, отриманих в електронному вигляді із системи фіксації адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху в автоматичному режимі, відповідно до вимог матеріального та процесуального права у відповідності до вимог статей 283, 284 КУпАП.
Так, оскаржуваною постановою підтверджено, що ОСОБА_1 21.07.2023 о 14:30 на трасі М06 Київ-Чоп 528+459 (в напрямку м. Луцьк), керуючи транспортним засобом MERCEDES BENZ A150 д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 23.09.2022, перевищив встановлене обмеження швидкості руху транспортних засобів у населеному пункті на 24 км/год, що зафіксовано та підтверджено фотоматеріалами з приладу Каскад 107-1120, який станом на 21.07.2023 є єдиним стаціонарним комплексом, який може бути введений в експлуатацію, як складова частина Системи фіксації адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху в автоматичному режимі.
Щодо можливої похибки у вимірюванні швидкості руху транспортного засобу  приладом Каскад 107-1120 заперечив та стверджував, що зазначений прилад відповідає вимогам ДСТУ 8809:2018 «Метрологія. Прилади контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото та відео фіксації. Вимірювачі швидкості руху транспортних засобів дистанційні, вимірювачі просторово-часових параметрів місцеположення транспортних засобів дистанційні. Метрологічні та технічні вимоги» (далі – ДСТУ 8809:2018).
Наполягав, що відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру транспортних засобів, автомобіль MERCEDES-BENZ A150 ДНЗ НОМЕР_3 , зареєстрований на ОСОБА_1 , при цьому жодної іншої особи, яка має право на користування цим автомобілем, в ньому не зазначено, а тому, саме позивач є належним суб`єктом правопорушення, визначеного ст. 122 КУпАП та відповідно особою, яка може нести адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, а твердження позивача про перебування 21.07.2023 його автомобіля на станції технічного обслуговування у місті Лозова Харківської області не підтверджені жодними належними доказами (акт передавання-приймання транспортного засобу або копія журналу реєстрації обліку заяв замовників).
Враховуючи викладене, вважає, що Департамент патрульної поліції при винесенні оскаржуваної постанови діяв у межах повноважень та у передбачений законом спосіб. 
У надісланому до суду апеляційної інстанції відзиві на апеляційну скаргу, позивач підтримав позицію, викладену у позовній заяві та просив суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України залишити без задоволення, а рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 26.09.2023 по справі №629/4812/23 залишити без змін.
В обґрунтування відзиву зазначив, що відповідачем не підтверджено належними та допустимими доказами порушення позивачем пунктів 12.4, 12.5, 12.6, 12.7 ПДР, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, більше ніж на 20 км/год саме в населеному пункті, та взагалі не доведено факту керування ним транспортним засобом, або факту фіксації саме його транспортного засобу у вказаний в постанові день, тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, від 21.07.2023 та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 . 
Зауважив, що в апеляційній скарзі відповідач не вказав жодних обставин та не надав належних доказів, що б могли доводити його вину у вчиненні адміністративного правопорушення та які б ставили під сумнів висновки суду першої інстанції.
Сторони про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином.
23.01.2024 позивачем надіслано клопотання про відкладення розгляду справи №629/4812/23, призначеної на 25.01.2024 о 12:30 год. з посиланням на проходження ним служби в органах Національної поліції у місті Куп`янськ, на посаді оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області.
Колегія суддів вважає, що вказане клопотання задоволенню не підлягає виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 313 КАС України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Якщо суд апеляційної інстанції визнав обов`язковою участь у судовому засіданні учасників справи, а вони не прибули, суд апеляційної інстанції може відкласти апеляційний розгляд справи.
Вказаній нормі кореспондують положення ч. 3 ст. 268 КАС України, за якої неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у суді апеляційної інстанції.
Зі змісту наведеного випливає, що відкладення розгляду справи є правом, а не обов`язком суду апеляційної інстанції.
Відповідно до частини 2 статті 44 КАС України учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу (частина 1 статті 77 КАС України).
Колегія суддів враховує, що жодних доказів на підтвердження обставин, зазначених в клопотанні від 23.01.2024, зокрема щодо неможливості прибуття у судове засідання, позивачем до суду апеляційної інстанції надано не було, у зв`язку з чим відсутні підстави для визнання поважними причин неприбуття ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції.
Колегія суддів зауважує, що прибуття позивача в судове засідання судом обов`язковим не визнавалося, останній не був позбавлений права подати клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, однак не скористався їм.
З огляду на наведені норми, беручи до уваги, що позивач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, а правову позицію щодо спірних правовідносин ним викладено у відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів, враховуючи відсутність підстав для визнання поважними причин неприбуття позивача у судове засідання, можливість розгляду справи за наявними у ній матеріалами без надання позивачем усних пояснень, з огляду на терміновість даної справи та з метою дотримання десятиденного строку її розгляду, встановленого ст. 286 КАС України, дійшла висновку, що причини, викладені в клопотанні, не є підставами для відкладення розгляду справи, та вважає за можливе розглянути справу без участі представників сторін.
Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено, що 21.07.2023 поліцейським Департаменту патрульної поліції Журавель І.О. винесена постанова відносно ОСОБА_1 серії ЗАВ №02852969 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі за допомогою технічного засобу «Каскад 107-1120» (сертифікат відповідності № UA.TR.001 22 096-21 дійсний до 19.11.2023).
За змістом постанови ОСОБА_1 21.07.2023 о 14-30 год на трасі М06 Київ-Чоп 528+459 (в напрямку м. Луцьк) керуючи транспортним засобом MERCEDES-BENZ A150 реєстраційний номер НОМЕР_1 , (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 23.09.2022) перевищив встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 24 (двадцять чотири) км/год, чим порушив п. 12.9.(б) Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.
Не погодившись із вказаною постановою, позивач звернувся до суду з позовом про її скасування.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено правомірність встановлення адміністративного правопорушення та законність дій щодо винесення оскаржуваної постанови, а тому остання підлягає скасуванню. 
Так, суд зазначив, що ймовірна швидкість руху автомобіля позивача могла складати як 73 км/год так і 74 км/год із зазначених у постанові, а тому взяв до уваги швидкість 73 км/год, яка з урахуванням похибки приладу Каскад ± 3 км/год в інтервалі діапазону вимірювань до 100 км/год не створює складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, і не узгоджується зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом».
Крім того, дослідивши представлені фотознімки, здійснені за допомогою технічного засобу Каскад 107-1120, з яких вбачається рух автомобіля позивача автодорогою М06 Київ-Чоп 528 км + 459 м, суд дійшов висновку про неможливість співставлення моменту фіксації швидкості руху автомобіля з дорожніми знаками, іншими об`єктами, які б вказували на рух транспортного засобу позивача в межах населеного пункту, в зоні дії дорожніх знаків 3.29, 3.21 або 5.70.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
Колегією суддів встановлено, що підставою для винесення постанови ЗАВ № 02852969 від 27.07.2023 слугувало встановлене в діях ОСОБА_1 порушення п. 12.9.(б) Правил дорожнього руху України (перевищення встановленого обмеження швидкості руху транспортних засобів на 24 км/год при керуванні транспортним засобом MERCEDES-BENZ A150, державний номерний знак НОМЕР_3 ).
Згідно зі статтею 1 Закону України “Про дорожній рух” від 30 червня 1993 року № 3353-XII(далі – Закон 3353-XII) Закон регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань).
За визначенням, наведеним в статті 14 Закону 3353-XII, учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.
До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, особи, які рухаються в кріслах колісних, велосипедисти, погоничі тварин.
В силу приписів статті 14 Закону № 3353-XII учасники дорожнього руху серед іншого зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Як встановлено пунктом 12.9 (б) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі по тексту ПДР), водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил.
Згідно з вимогами пункту 12.4 ПДР, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год. 
Законодавство України про адміністративні правопорушення складається з Кодексу України про адміністративні правопорушення та інших законів України (частина 1 статті 2 КУпАП).
Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Положеннями статті 14-2 КУпАП передбачено, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в  автоматичному режимі (за допомогою технічних засобів - приладів контролю за дотриманням  правил дорожнього руху  з функціями фото-, відеофіксації, які функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів з функціями запису, зберігання, відтворення і передачі фото-, відеоінформації), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.
У разі якщо транспортний засіб зареєстровано за межами території України і такий транспортний засіб відповідно до законодавства не підлягає державній реєстрації в Україні, до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), притягається особа, яка ввезла такий транспортний засіб на територію України.
За загальними правилами  статті 33 КУпАП  стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь її вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.
Відповідно до частини 1 статті 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно із приміткою статті 122 КУпАП суб`єктом правопорушення в цій статті є особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, а в разі вчинення передбачених частинами першою - третьою цієї статті правопорушень у виді перевищення обмеження швидкості руху транспортних засобів, проїзду на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху, порушення правил зупинки, стоянки, а також установленої для транспортних засобів заборони рухатися смугою для маршрутних транспортних засобів, тротуарами чи пішохідними доріжками, виїзду на смугу зустрічного руху, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в автоматичному режимі, а також у разі порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), - відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України. У разі внесення змін до постанови про накладення адміністративного стягнення з підстав, встановлених абзацом третім частини першої статті 279-3 цього Кодексу, суб`єктом цього правопорушення може бути особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису).
З аналізу наведених норм слідує, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, зафіксоване в автоматичному режимі, виноситься на власника транспортного засобу або належного користувача.
Як встановлено судом апеляційної інстанції та підтверджено матеріалами справи, зокрема реєстраційною карткою ТЗ (а.с. 56), ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є власником автомобілю MERCEDES-BENZ A150, д.н.з. НОМЕР_3 , рух якого зафіксовано на автодорозі М06 Київ-Чоп 21.07.2023 із перевищенням встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів на 24 км/год.
Слід зауважити, що як матеріали справи так і реєстраційна картка транспортного засобу не містять відомостей про наявність права на керування вказаним транспортним засобом іншими особами. 
Таким чином, позивач, як власник транспортного засобу MERCEDES-BENZ A150 д.н.з НОМЕР_3 , є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП.
Щодо наданих позивачем до суду першої інстанції довідки фізичної особи – підприємця ОСОБА_2 та фотографії автомобіля MERCEDES-BENZ д.н.з. НОМЕР_3 , якими позивач доводить факт неможливості свого перебування 21.07.2023 у місці зафіксованого адміністративного правопорушення, колегія суддів зазначає наступне.
Так, у довідці, наданій позивачем вказано, що транспортний засіб MERCEDES-BENZ A150 д.н.з НОМЕР_3 , VIN COD – НОМЕР_5 перебував на станції технічного обслуговування з 05.07.2023 по 18.09.2023, за адресою м. Лозова, вул. Лозовського 82, у зв`язку проведенням ремонтних робіт по ремонту двигуна.
Разом з цим, наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2014 № 615 затверджено «Правила надання послуг з технічного обслуговування і ремонту колісних транспортних засобів» (далі по тексту – Правила).
Відповідно до п. 3 розділу ІІІ Правил послуги з технічного обслуговування і ремонту колісного транспортного засобу (далі – КТЗ) чи його складових частин (систем) надаються замовникові на підставі договору про технічне обслуговування і ремонт КТЗ, що укладається відповідно до вимог цивільного законодавства між замовником і виконавцем (договір, наряд-замовлення, накладна, квитанція тощо).
Згідно з абз. 1 п. 4 розділу ІІІ Правил 4. Договір про технічне обслуговування і ремонт КТЗ повинен містити істотні умови відповідно до статті 25 Закону України «Про автомобільний транспорт».
Пунктом 1 розділу IV Правил встановлено, що приймання КТЗ та його складових частин (систем) здійснюється у присутності власника чи його уповноваженого представника в такому порядку:
перегляд експлуатаційної, ремонтної, технологічної документації і заявки замовника;
перевірка технічного стану КТЗ, його складових частин (систем);
огляд щодо зовнішніх пошкоджень і дефектів;
оформлення акта передавання-приймання КТЗ, його складових частин  (систем) для надання послуг з технічного обслуговування і ремонту.
Відповідно до п. 2 розділу IV Правил, акт передавання-приймання колісного транспортного засобу, його складових частин (систем) для надання послуг з технічного обслуговування і ремонту (додаток 2) складається у двох примірниках. Обидва примірники мають однакову юридичну силу.
Акт передавання-приймання КТЗ, його складових частин (систем) для надання послуг з технічного обслуговування і ремонту підписується власником КТЗ, його складових частин (систем), а також особою, відповідальною за прийняття КТЗ, його складових частин (систем) до ремонту, скріплюється печаткою виконавця (за наявності).
Приписами п. 5. розділу IV Правил встановлено, що у разі прийняття КТЗ та їх складових частин (систем) до технічного обслуговування або ремонту замовнику видається один примірник акта передавання-приймання.
Тобто, з аналізу вищенаведених норм вбачається, що належним доказом перебування автомобіля на станції технічного обслуговування може бути, зокрема, акт передавання-приймання колісного транспортного засобу, підписаний власником транспортного засобу та особою відповідальною за його прийняття та скріплений печаткою виконавця (за наявності), а також договір про технічне обслуговування і ремонт КТЗ, разом з цим, матеріали справи таких документів не містять.
З наданої позивачем фотографії автомобіля, взагалі неможливо встановити місце його перебування та дату, а відтак, остання,в якості доказу є неприйнятною та не може бути взятою до уваги при розгляді даної справи.
Щодо доведеності у спірних правовідносинах вчиненого позивачем адміністративного правопорушення п. 12.9.(б) Правил дорожнього руху при керуванні транспортним засобом MERCEDES-BENZ A150 реєстраційний номер НОМЕР_1 , (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 23.09.2022) з перевищенням встановленого обмеження швидкості руху транспортних засобів у населеному пункті на 24 км/год колегія суддів зазначає наступне.
Статтею 279-1 КУпАП передбачено, що у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі, посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу.
За запитом посадових осіб уповноважених підрозділів Національної поліції у письмовій або електронній формі (у тому числі за умови ідентифікації цих посадових осіб за допомогою електронного цифрового підпису) відповідні органи (підрозділи) Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства юстиції України зобов`язані надавати відомості про належного користувача транспортного засобу, фізичну особу, керівника юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, особу, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи, з обов`язковим дотриманням Закону України ,,Про захист персональних даних.
Постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною 2 цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що постанова серії ЗАВ №02852969 від 21.07.2023 містить всі обов`язкові відомості, передбачені ст. 283 КУпАП.
В  пункті 5 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, яка затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України №13 від 13 січня 2020 року (далі – Інструкція), зазначено, що уповноважений поліцейський під час опрацювання матеріалів автоматичної фіксації з використанням Системи з`ясовує наступне:
1) наявність фактичних даних учинення адміністративного правопорушення, ознаки якого зафіксовані на фотознімках (відеозаписі) в інформаційному файлі;
2) відповідність символів номерного знака транспортного засобу на отриманих фотознімках (відеозаписі) символам, розпізнаним Системою;
3) наявність та повноту інформації про зафіксований транспортний засіб;
4) відповідність типу, марки та моделі зафіксованого транспортного засобу його реєстраційним даним, отриманим із Системи;
5) наявність у Системі інформації про те, що до моменту вчинення правопорушення зафіксований транспортний засіб вибув з володіння відповідальної особи внаслідок протиправних дій інших осіб або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать цьому транспортному засобу;
6) наявність та повноту інформації про відповідальну особу зафіксованого транспортного засобу, а в разі фіксації транспортного засобу зареєстрованого за межами України - інформації про особу, яка ввезла його на територію України;
7) наявність інформації про обставини, що виключають адміністративну відповідальність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Відповідно до  статті 245 КУпАП  завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно зі статтею 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Статтею 69 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Відповідно до статті 251 КУпАП України, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
У відповідності до частин 1 та 4 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
В силу частини 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За нормами частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Колегією суддів встановлено, що адміністративне правопорушення зафіксовано технічними засобами: «Каскад 107-1120», який відповідає вимогам ДСТУ 8809:2018.
Відомості про технічний засіб, яким зафіксовано правопорушення, - «Каскад 107-1120», у відповідності до п. 4 ч. 2  ст. 283 КУпАП, внесені до оскаржуваної постанови, в якій, зокрема, зазначено про фіксування правопорушення в автоматичному режимі.
Зі змісту інформації, сформованої системою «Каскад 107-1120», вбачається, що дане адміністративне правопорушення зафіксоване в автоматичному режимі за допомогою технічного засобу «Каскад 107-1120», з фотознімків якого чітко вбачається рух автомобіля MERCEDES-BENZ A150 днз НОМЕР_3 та встановлено, що при обмеженні швидкості руху в 50 км/год, допущено перевищення на 24 км/год за основним каналом та 23 км/год за контрольним.
Щодо правомірності фіксування правопорушення за допомогою технічного засобу «Каскад 107-1120», колегія суддів зазначає наступне.
На виконання Додатка 2 Державної програми підвищення рівня безпеки дорожнього руху в Україні на період до 2020 року, затвердженої  постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2018 року № 435  (із змінами) (далі  - Програма) від виконавця Програми  Міністерства внутрішніх справ України (далі  МВС) Укрінфрапроектом отримано лист від 23.01.2019 № 973/04/38-2019 щодо виконання абзацу 3 заходу 1 завдання 9 Програми на 2019 рік, яким передбачено придбання технічних засобів (комплексів автоматичної фіксації порушень  правил дорожнього руху) для автомобільних доріг загального користування державного значення.
Відповідно до пункту 21 Переліку засобів вимірювальної техніки, призначених для застосування у сфері законодавчо регульованої метрології, Технічного регламенту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, введеного в дію  Постановою Кабінету Міністрів України № 94 від 13 січня 2016, дистанційні вимірювачі швидкості руху транспортних засобів віднесені до засобів вимірювальної техніки на які поширюється дія Технічного регламенту. Таким чином вказані пристрої повинні проходити процедуру оцінки відповідності (перевірку типу) та отримати сертифікат перевірки типу.
За визначенням частини 1  статті 16 Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність"  оцінку відповідності законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки вимогам технічних регламентів проводять виробники цих засобів, призначені органи з оцінки відповідності та інші суб`єкти, визначені у відповідних технічних регламентах або передбачених ними процедурах оцінки відповідності.
Порядок проведення оцінки відповідності законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки встановлюється технічними регламентами та іншими нормативно-правовими актами.
Вимоги, яким повинні відповідати засоби вимірювальної техніки, які призначені для застосування у сфері законодавчо регульованої метрології (далі - засоби вимірювальної техніки), коли вони надаються на ринку та/або вводяться в експлуатацію для виконання завдань, пов`язаних з вимірюваннями, встановлено положеннями Технічного регламенту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, затверджений  постановою Кабінету Міністрів України від 13 січня 2016 р. № 94. Дія цього Технічного регламенту поширюється на прилади контролю за дотриманням  правил дорожнього руху  з функціями фото-, відеофіксації, зокрема, вимірювачі швидкості руху транспортних засобів дистанційні.
Враховуючи вимоги ДСТУ щодо стаціонарних приладів контролю вимірювання швидкості з функціями фото/відеофіксації подій з ознаками порушень ПДР, Комплекс “КАСКАД” вимірює швидкість основним та контрольними каналами і передає результати вимірів, у складі інформаційних файлів, по обом каналам до системи фіксації адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху в автоматичному режимі.
Відповідно до абзацу 2 частини 2 статті 16 Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність" сертифікат перевірки типу засобу вимірювальної техніки є документом, який засвідчує, що тип засобу вимірювальної техніки затверджено.
Згідно із законодавством в галузі захисту інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах, державні інформаційні ресурси повинні оброблятися в системі із застосуванням комплексної системи захисту інформації. Для її створення використовуються засоби захисту інформації, які мають сертифікат відповідності або позитивний експертний висновок за результатами державної експертизи у сфері технічного захисту інформації.
Апелянт до матеріалів справи долучив сертифікат перевірки типу № UA.TR.001 5-19 Rev.2 від 14.01.2019 (дійсний до 14.01.2029) та сертифікат відповідності № UA.TR.001 22 016-20 від 14.05.2020 комплексу автоматичної фото/відеофіксації правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху «КАСКАД» Державного підприємства «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів», згідно з яким, комплекс фото/відеофіксації правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху «КАСКАД» відповідає вимогам нормативних документів з технічного захисту інформації в обсязі функцій, зазначених у документі «Комплекс фото/відеофіксації правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху «КАСКАД». Були проведені випробування, викладені в ДСТУ 8809:2018.
Крім того, апелянт надав експертний висновок про відповідність комплексу «Каскад 107-1120» вимогам нормативних документів з технічного захисту інформації, який зареєстровано в Адміністрації Державної Служби спеціального зв`язку та захисту інформації України за № 916 від 18.12.2018.
Отже, колегія суддів зазначає, що комплекс автоматичної фото/відео фіксації порушень  правил дорожнього руху «Каскад 107-1120», як складова частина Системи фіксації адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху в автоматичному режимі, пройшов необхідні тестування та має дозвільні документи на його використання.
Приписами пункту 5 статті 1 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» встановлено, що єдність вимірювань – стан вимірювань, за якого їх результати виражаються в одинцях вимірювання, визначених цим Законом, а характеристики похибок або невизначеності вимірювань відомі з певною ймовірністю і не виходять за встановлені границі.
Відповідно до ДСТУ 8809:2018, максимально допустима похибка під час вимірювання швидкості ТЗ основним каналом вимірювання швидкості за ймовірністю 0,9974 не повинна перевищувати +/- 3 км/год при інтервалі діапазону вимірювання до 100 км/год.
Технічними характеристиками даного приладу «Каскад 107-1120» передбачено, що максимальна допустима похибка під час вимірювання швидкості руху транспортних засобів основним каналом в інтервалах діапазону від 20 до 100 км/год становить – +/- 2км/год.
Тобто, згідно технічних характеристик чітко вбачається, що похибка вимірювання швидкості транспортних засобів основним каналом становить, не більше 2 км/год.
Беручи до уваги, що в оскаржуваній постанові зазначено про використання технічного засобу «Каскад 107-1120», а наявними в матеріалах справи доказами підтверджується, що термін дії використання зазначеного технічного засобу на момент винесення оскаржуваної постанови не сплив, наявні підстави вважати, що матеріали фото/відеофіксації зроблені даним технічним засобом є належним та допустимим доказом вчинення позивачем порушення, передбаченого пунктом 12.9 (б)  ПДР.
Відповідність технічного засобу «Каскад 107-1120» нормам чинного законодавства позивачем не заперечується.
Отже, колегія суддів погоджується з доводами апелянта, що надані Департаментом патрульної поліції копії експертного висновку комплексу фото/відео фіксації правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху «КАСКАД», сертифікат перевірки, який діє до 14.01.2029, сертифікат відповідності та формуляр із технічними характеристиками приладу, підтверджують обставини, що при визначені швидкості руху автомобіля 74 км/год за основним каналом та 73 км/год за контрольним каналом, врахована похибка +/-2км при вимірюванні швидкості в діапазоні від 20 до 100 км/год.
При цьому, слід зауважити, що навіть за умови врахування зазначеної похибки 2 км/год до уже зафіксованої приладом «КАСКАД» швидкості автомобіля позивача 74 км/год за основним каналом та 73 км/год за контрольним каналом, швидкість транспортного засобу становитиме 72 км/год та 71 км/год, відповідно, що є порушенням максимально допустимої швидкості руху у населеному пункті.
Отже, врахування судом першої інстанції можливої похибки +/- 3 км/год є помилковими, та такими, що зроблені при неповному з`ясуванні обставин у справі.
Щодо посилань суду першої інстанції про неможливість співставлення моменту фіксації швидкості руху автомобіля з дорожніми знаками, іншими об`єктами, які б вказували на рух транспортного засобу позивача в межах населеного пункту, в зоні дії дорожніх знаків 3.29, 3.21 або 5.70, колегія суддів зазначає, що в матеріалах справи наявні фотознімки (а.с. 54, 56), з яких вбачається межа населеного пункту Гамаліївка, наявність дорожнього знаку 5.76 «Автоматична відеофіксація порушень Правил дорожнього руху» з прив`язкою до географічних координат.
Крім того, з наявної в інтернет ресурсі Google Maps інформації колегією суддів встановлено, що автодорога М06 Київ – Чоп на 528 км за координатами N49.901947 E24.149546 (за якими зафіксовано правопорушення) проходить саме у населеному пункті Гамаліївка, межі якого позначені відповідними знаками 5.49 «Початок населеного пункту» та 5.50 «Кінець населеного пункту».
А відтак, висновок суду першої інстанції про відсутність доказів вчинення адміністративного правопорушення в межах населеного пункту є таким, що не відповідає дійсним обставинам справи, зробленим при не повному з`ясуванні судом обставин у справі.
Колегія суддів зазначає, що подія та склад адміністративного правопорушення підтверджується наданими відповідачем до матеріалів справи доказами, є належним чином доведені та відображені у спірній постанові.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що відповідачем правомірно притягнуто    ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП, а отже  відсутні підстави для задоволення позовних вимог про скасування постанови від 21.07.2023 серія ЗАВ № 02852969 та закриття провадження по справі.
Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Зазначеним вимогам процесуального закону рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 26.09.2023 по справі № 629/4812/23 не відповідає, оскільки приймаючи рішення суд неповно з`ясував обставини у справі, що призвело до неправильного вирішення справи.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
На виконання положень п.1, п. 4 ч.1 ст.317 КАС України неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права є підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення.
Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 26.09.2023 по справі № 629/4812/23 підлягає скасуванню з прийняттям в постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 229, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції  - задовольнити.
Рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 26.09.2023 по справі № 629/4812/23  - скасувати.
Прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення – відмовити. 
Постанова набирає законної сили з дати її проголошення та не підлягає касаційному оскарженню в силу ч. 3 ст. 272 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя 		Т.С. Перцова	
Судді	   	С.П. Жигилій    В.Б. Русанова