УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
21 лютого2024року
м. Київ
справа № 736/69/23
провадження № 51 - 927 ск 24
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                   ОСОБА_1 ,
суддів                                               ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Корюківського районного суду Чернігівської області від 25 липня 2023 року 
та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 14 листопада 2023 року щодо нього,
встановив:
За вироком Корюківського районного суду Чернігівської області від 25 липня 2023 року
ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,
засуджено за ч. 1 ст. 369 Кримінального кодексу України (далі - КК) та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 2500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 42500 гривень. 
Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_4 1 грудня 2022 року о 20:29, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, поряд з будинком № 16 по 
вул. Українська в м. Корюківка Чернігівської області, біля службового автомобіля, під час оформлення працівниками поліції адміністративних матеріалів щодо вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 
ст. 130 КУпАП, запропонував вказаним службовим особам неправомірну вигоду в сумі 200 доларів CШA (що згідно з офіційним курсом Національного банку України на той час становило 7313, 72 грн) за нескладання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення.
Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 14 листопада 2023 року цей вирок залишено без змін.        
У касаційній скарзі засуджений не погоджуючись із вказаними вироком 
та ухвалою просить їх скасувати та закрити кримінальне провадження.
Вказує, що висновки судів про доведеністьйого винуватості у вчиненнікримінального правопорушення ґрунтуютьсяна припущеннях, оскільки суду 
не було надано доказу та підтвердження того, що він здійснив пропозицію неправомірної вигоди за нескладання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення. Зазначає, що не мав наміру надавати працівникам поліції неправомірну вигоду, а хотів лише оплатити частину штрафу на місці.
Перевіривши доводи касаційної скарги та надані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке. 
Згідно з ч. 1 ст. 433 КПКсуд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Касаційний суд не перевіряє судові рішення в частині неповноти судового розгляду та невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Зазначені обставини були предметом перевірки суду апеляційної інстанції.
Стосовно доводів про недоведеність вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК, колегія суддів вважає їх необґрунтованими.
Як убачається з доданих копій судових рішень, суди першої та апеляційної інстанцій, визнаючи ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК, послалися на показання свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які суду пояснили, що вони перебувають на посадах поліцейського сектору реагування патрульної поліції Корюківського районного відділу поліції ГУНП 
в Чернігівській області. 
1 грудня 2022 року вони зупинили автомобіль «DaewooLanos» д.н.з. НОМЕР_1 
під керуванням ОСОБА_4 . Під час спілкування з водієм автомобіля було встановлено, що останній перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Коли вони почали складати протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_4 запропонував їм вирішити це питання на місці. Ці дії були сприйнятті ними як пропозиція неправомірної вигоди за нескладання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення. Вони неодноразово попереджали його, про те, що своїми діями він вчиняє кримінальне правопорушення, на що останній уваги не звертав та продовжив пропонувати їм неправомірну вигоду у розмірі 200 доларів CШA. Після чого була викликана слідчо-оперативна група.
Крім цього, суди дослідили відеозаписи з нагрудних камер поліцейських, з яких встановлено факт пропонування ОСОБА_4 неправомірної вигоди працівникам поліції. 
Автомобіль під керуванням засудженого був зупинений шляхом його переслідування та блокування. Після зупинки автомобіля при спілкуванні 
з засудженим у поліцейських виникла підозра, що ОСОБА_4 перебуває в стані алкогольного сп`яніння, при цьому останній практично не заперечуючи цього, вибачився та почав просити поліцейських вирішити це питання, щоб нічого 
не було. 
Тобто, засуджений намагався запропонувати неправомірну вигоду працівникам поліції ще до проходження огляду на стан сп`яніння за нескладання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення за порушення Правил дорожнього руху (за керування автомобілем у стані алкогольного сп`яніння). 
На запитання ОСОБА_4 працівники поліції роз`яснили йому порядок розгляду справи в суді у разі складання протоколу про адміністративне правопорушення.
Після проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, результат якого був позитивний, ОСОБА_4 став пропонувати працівнику поліції, який складав протокол про адміністративне правопорушення, кошти в еквіваленті 200 доларів США, щоб останній більше нічого не писав. Тобто, пропонував неправомірну вигоду за нескладання протоколу.
При цьому суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, критично поставився до показань засудженого про те, що він хотів дати гроші поліцейським для оплати частини штрафу на місці, оскільки вони спростовуються наданими в суді показаннями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які 
є послідовними і узгоджуються між собою. 
Оцінивши досліджені докази, з точки зору належності, допустимості та достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК.
При перевірці вироку за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_4 , доводи якої є аналогічні тим, що зазначені ним у касаційній скарзі, апеляційний суд ретельно їх перевірив та надав на них вичерпні відповіді, належним чином обґрунтувавши своє рішення з наведенням докладних мотивів, з яких цю апеляційну скаргу було залишено без задоволення, а вирок - без зміни. 
Наведені судами першої та апеляційної інстанцій висновки в оскаржуваних судових рішеннях є належним чином умотивованими та обґрунтованими. Зміст цих рішень відповідає вимогам статей 370, 374 та 419 КПК.
З урахуванням наведеного підстав для задоволення касаційної скарги засудженого Суд не вбачає. 
Обґрунтування касаційної скарги не містить доводів, які викликають необхідність перевірки їх матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та наданих копій судових рішень убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення касаційної скарги немає.
Таким чином, Суд вважає, що відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК 
у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
Враховуючи викладене, керуючись ч. 2 ст. 428 КПК, Верховний Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Корюківського районного суду Чернігівської області від 25 липня 2023 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду 
від 14 листопада 2023 року. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                              ОСОБА_2                                     ОСОБА_3