ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 березня 2024 року                                                                  Справа № 918/1089/23 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Бучинська Г.Б., суддя Василишин А.Р. ,  суддя Філіпова Т.Л. 
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Рівненській області на рішення Господарського суду Рівненської області від 05 грудня 2023 року у справі №918/1089/23 (повний текст складено 08 грудня 2023 року, суддя Горплюк А.М.)
за позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Віді - Страхування"
до Головного управління Національної поліції у Рівненській області
про стягнення заборгованості в сумі 63 993, 00 грн

ВСТАНОВИВ:
Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Віді - Страхування" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Рівненської області із позовною заявою до Головного управління Національної поліції у Рівненській області (далі - відповідач) про стягнення 63 993,00 грн, що є різницею між завданою внаслідок ДТП шкодою та виплаченим страховим відшкодуванням.
Рішенням Господарського суду Рівненської області від 05 грудня 2023 року у справі №918/1089/23 задоволено позов Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Віді - Страхування" до Головного управління Національної поліції у Рівненській області про стягнення заборгованості в сумі 63 993, 00 грн.
Присуджено до стягнення з Головного управління Національної поліції у Рівненській області (33028, Рівненська обл., місто Рівне, вул. Хвильового, буд. 2, код ЄДРПОУ 40108761) на користь Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Віді - Страхування" (08131, Київська обл., Бучанський р-н, село Софіївська Борщагівка, вул. Велика Кільцева, буд. 56, код ЄДРПОУ 35429675) 63993 (шістдесят три тисячі дев`ятсот дев`яносто три) грн 00 коп. заборгованості та 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн 00 коп. судового збору.
Вказане рішення мотивоване тим, що транспортний засіб CKC RDS (Renault Duster) державний номер 180815, належить Головному управлінню Національної поліції у Рівненській області, а водій ОСОБА_1 на момент ДТП виконував свої службові (трудові) обов`язки. Таким чином, згідно зі статтею 1172 Цивільного кодексу України обов`язок з відшкодування шкоди, завданої внаслідок зазначеної ДТП, спричиненої з вини ОСОБА_1 – покладається на ГУНП у Рівненській області. Цивільно-правова відповідальність ГУНП в Рівненській області на момент ДТП була застрахована в ПАТ "НАСК "ОРАНТА" за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №209021044. Ліміт відповідальності ПАТ "НАСК "ОРАНТА" за шкоду заподіяну майну згідно Полісу становить 130 000,00 грн. Відтак, на переконання місцевого суду, ГУНП у Рівненській області для повного відшкодування завданої шкоди, зобов`язане сплатити 63 993 грн = 193 993,00 грн – 130 000 грн, де 193 993,00 грн – розмір завданої внаслідок ДТП шкоди; 130 000 грн – ліміт відповідальності ПАТ "НАСК "ОРАНТА" за Полісом.
Головне управління Національної поліції у Рівненській області з рішенням господарського суду не погодилось, звернулось до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Рівненської області від 05 грудня 2023 року у справі №918/1089/23 та ухвалити нове рішення про відмову в задоволені позову.
Обгрунтовуючи свої вимоги апелянт зазначає, що ГУНП в Рівненській області посилалось на те, що відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 року №8 "Про судову експертизу в кримінальних та цивільних справах" при дослідженні висновку експерта суди повинні виходити з того, що згідно зі статтею 67 КПК чи статтею 62 ЦПК висновок експерта не має наперед встановленої сили та переваги над іншими джерелами доказів, підлягає перевірці й оцінці за внутрішнім переконанням суду, яке має грунтуватися на всебічному, повному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи у сукупності. Згідно з частиною п`ятою статті 106 ЦПК у висновку експерта повинно бути зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Так, до матеріалів позовної заяви був долучений висновок експертного дослідження від 17 лютого 2023 року №ЕД-19/111-23/5774-ІТ, в якому зазначено, пункт 6 "В заданій дорожній ситуації дії водія автомобіля "RDS" реєстраційний номер 180815 не відповідали вимогам пункту 3.1. Правил дорожнього руху України, що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку настанням даної дорожньо-транспортної пригоди". ГУНП в Рівненській області ставить під сумнів висновок експертного дослідження від 17 лютого 2023 року №ЕД-19/111-23/5774-ІТ, оскільки судовий експерт Зінченко Г.С. не попереджений про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку. Також, у висновку експертного дослідження не зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду, однак судом першої інстанції даний факт не був взятий до уваги.
Листом №918/1089/23/8579/23 від 28 грудня 2023 року матеріали справи витребувано з Господарського суду Рівненської області.
03 січня 2024 року до апеляційного господарського суду надійшли належним чином оформлені матеріали справи №918/1089/23.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 08 січня 2024 року у справі №918/1089/23 залишено без руху апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Рівненській області на рішення Господарського суду Рівненської області від 05 грудня 2023 року у справі №918/1089/23.
19 січня 2024 року від апелянта надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 26 січня 2024 року у справі №918/1089/23 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Рівненській області на рішення Господарського суду Рівненської області від 05 грудня 2023 року у справі №918/1089/23. Запропоновано позивачу в строк протягом 10 днів з дня вручення даної ухвали надіслати до Північно-західного апеляційного господарського суду письмовий відзив на апеляційну скаргу в порядку, передбаченому статтею 263 ГПК України, та докази його надсилання апелянту. Роз`яснено учасникам справи, що розгляд апеляційної скарги відбудеться в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.
29 січня 2024 року від ТДВ "Страхова компанія "Віді-Страхування" надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого остання вважає оскаржуване рішення законним та обґрунтованим, прийнятим у повній відповідності до норм матеріального та процесуального права, відтак в задоволенні апеляційної скарги просить відмовити, а судове рішення у справі залишити без змін.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до абзацу 1 частини 10 статті 270 ГПК України, апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
За приписами частини 13 статті 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи (абзац 2 частини 10 статті 270 ГПК України).
Від учасників справи клопотань про розгляд апеляційної скарги у даній справі в судовому засіданні з повідомленням учасників справи не надходило.
Судом було створено сторонам належні умови для реалізації їх прав.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги Головного управління Національної поліції в Рівненській області на рішення Господарського суду Рівненської області від 05 грудня 2023 року у справі №918/1089/23 за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.
Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши надану судом юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, рішення місцевого господарського суду - залишити без змін.
При цьому колегія суддів виходила з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 24 листопада 2022 року між ТОВ "ВІДІ-ЛІЗИНГ" та ТДВ "СК "ВІДІ-СТРАХУВАННЯ" був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту, що підтверджується страховим полісом №CLAU-27460 (далі – Договір). Предметом Договору є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать чинному законодавству України, пов`язані з володінням, користуванням та/або розпорядженням, транспортним засобом Nissan, номер кузову НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 (далі - застрахований ТЗ).
26 грудня 2022 року за адресою: м. Рівне, перехрестя вул. Кн. Ольги та вул. С. Бандери сталася дорожньо-транспортна пригода за участю Застрахованого ТЗ, яким керував ОСОБА_2 та транспортного засобу CKC RDS (Renault Duster), реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_1 .
По факту дорожньо-транспортної пригоди відносно ОСОБА_2 було складено адміністративний матеріал.
Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 01 березня 2023 року у справі №569/104/23 провадження у справі про вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_2 , передбаченого ст. 124 КУпАП, закрито на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення /а.с. 38-39/.
Також, постановою Рівненського апеляційного суду від 05 квітня 2023 року у справі №569/104/23 апеляційне провадження у справі закрито /а.с. 40-41/.
В подальшому, по факту дорожньо-транспортної пригоди відносно ОСОБА_1 було складено адміністративний матеріал.
Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 16 червня 2023 року у справі №569/8434/23 провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за статтею 124 КУпАП було закрито, на підставі пункту 7 частини 1 статті 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП /а.с. 45-46/.
Висновком експертного дослідження від 17 лютого 2023 року №ЕД-19/111-23/5774-ІТ встановлено, що дії водія автомобіля CKC RDS (Renault Duster) державний номер НОМЕР_3 не відповідали вимогам пункту 3.1 Правил дорожнього руху України, що є причинним зв`язком настання даної дорожньо-транспортної пригоди /а.с. 41-45/.
Отже, як підтверджено висновком, саме протиправні та вині дії водія транспортного засобу CKC RDS (Renault Duster) державний номер НОМЕР_3 ОСОБА_1 є причиною настання даної дорожньо_транспортної пригоди, внаслідок якої було пошкодженого транспортний засіб "Nissan X-Trail" державний номер НОМЕР_2 .
Транспортний засіб CKC RDS (Renault Duster) державний номер НОМЕР_3 , належить Головному управлінню Національної поліції у Рівненській області, а водій ОСОБА_1 на момент ДТП виконував свої службові (трудові) обов`язки. 
Листом №11/147ПЗ від 14 серпня 2023 року Головне управління національної поліції у Рівненській області повідомило, що станом на 26 грудня 2022 ОСОБА_1 , працював на посаді поліцейського-водія роти поліції особливого призначення ГУНП у Рівненській області.
26 грудня 2022 року о 9.00 год., відповідно до Журналу виїзду та заїзду службового автотранспорту РПОП ГУНП в Рівненській області № 735, службовий автомобіль Renault Duster державний номер НОМЕР_3 виписав ОСОБА_1 , так як згідно книги нарядів №785, ніс службу в добовому наряді в складі ГШР та виконував свої службові обов`язки.
Внаслідок настання даної дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 26 грудня 2022 року Застрахований ТЗ отримав значні ушкодження, що відповідно до умов Договору страхування є конструктивною повною загибеллю ТЗ. Відповідно розрахунок суми страхового відшкодування здійснювався згідно умов Договору страхування – у разі конструктивної повної загибелі ТЗ.
10 лютого 2023 року до ТДВ "СК "ВІДІ-СТРАХУВАННЯ" звернулося ТОВ "ВІДІ-ЛІЗИНГ" із Заявою про виплату страхового відшкодування №15/04/9/1/0271-23 в зв`язку з ДТП, яка є страховим випадком відповідно до умов Договору страхування /а.с. 32-33/.
10 лютого 2023 року ТДВ "СК "ВІДІ-СТРАХУВАННЯ" згідно з Договором страхування на підставі Заяви і Страхового акта №15085 від 10 лютого 2023 року /а.с. 33/, виходячи зі звіту про оцінку КТЗ №01-28/01 від 28 січня 2023 року та зобов`язуючої пропозиції ТОВ "Аудатекс Україна" здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 190 063 грн, що підтверджується платіжним дорученням №3820 від 10 лютого 2023 року /а.с 34/.
Також, 15 лютого 2023 року ТДВ "СК "ВІДІ-СТРАХУВАННЯ" згідно з Договором страхування на підставі Заяви про виплату страхового відшкодування №15/04/9/1/0278-23 від 13 лютого 2023 року, Страхового акта №15095 від 14 лютого 2023 року /а.с. 35-36/, виходячи із Акта виконаних робіт №ВП-Т-0111986 від 13 січня 2023 року здійснило доплату страхового відшкодування в розмірі 3 930,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №3869 від 15 лютого 2023 року /а.с 36/.
Таким чином сума страхового відшкодування становить 193 993,00 грн.
Позивач звертаючись з позовом вказав, що згідно зі статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 Цивільного кодексу України до страховика (ТДВ "СК "ВІДІ-СТРАХУВАННЯ"), який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. 
Цивільно-правова відповідальність ГУНП в Рівненській області на момент ДТП була застрахована в ПАТ "НАСК "ОРАНТА" за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №209021044. За Полісом ПАТ "НАСК "ОРАНТА" взяло на себе обов`язок здійснити відшкодування шкоди заподіяної третім особам внаслідок експлуатації транспортного засобу CKS RDS (Renault Duster) державний номер НОМЕР_3 .
Ліміт відповідальності ПАТ "НАСК "ОРАНТА" за шкоду заподіяну майну згідно Полісу становить 130 000, 00 грн. 
Враховуючи зазначене, ПАТ "НАСК "ОРАНТА" здійснило на користь ТДВ "СК "ВІДІ-СТРАХУВАННЯ" виплату страхового відшкодування, чим повністю виконано свої зобов`язання за Полісом. 
Тобто, за твердженнями позивача, відповідач для повного відшкодування завданої шкоди, зобов`язаний сплатити 63 993 грн = 193 993,00 грн – 130 000 грн, де 193 993,00 грн – розмір завданої внаслідок ДТП шкоди; 130 000 грн – ліміт відповідальності ПАТ "НАСК "ОРАНТА" за Полісом.
У зв`язку з вищевикладеним, маючи намір вирішити дане питання в досудовому порядку, листом №15/04/8/2/0707-23 від 30 серпня 2023 року /а.с.50-51/ ТДВ "СК "ВІДІ-СТРАХУВАННЯ" звернулося до відповідача із вимогою про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, що підтверджується фіскальним чеком від 30 серпня 2023 року.
Відповідачем у відповідь надано лист від 13 вересня 2023 року №5037/116/05/26-2023 /а.с. 52/, в якому зазначено, що ГУНП в Рівненській області не вбачає підстав для задоволення заявленої вимоги, оскільки постанова Рівненського міського суду від 16 червня 2023 року у справі №569/8434/23 не містить висновків про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного проступку.
Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи в їх сукупності, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з частинами 1, 2 статті 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Статтею 221 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), встановлено, що постанови у справах про адміністративні правопорушення щодо порушень  правил дорожнього руху приймаються суддями районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів.
Відповідно до статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Як вже зазначалось вище, постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 16 червня 2023 року у справі №569/8434/23, провадження про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за статтею 124 КУпАП було закрито на підставі пункту 7 частини 1 статті 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених статтею 38 КУпАП
У пункті 7 частини 1 статті 247 КУпАП зазначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених  статтею 38 цього Кодексу.
Місцевим судом здійснено правильний аналіз вказаної норми, з якого вбачається, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди провадження у справі підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 - через відсутність події і складу адміністративного правопорушення. Відтак, така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, не є реабілітуючою, тобто, не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду, зокрема, від 18 лютого 2020 року у справі №916/2586/18, від 16 квітня 2019 року у справі №927/623/18, від 07 лютого 2018 року у справі №910/18319/16).
При цьому, суд вважає за доцільне зазначити, що відсутність в матеріалах справи доказів притягнення судом учасника дорожньо-транспортної пригоди до відповідальності за її скоєння не може бути достатньою підставою для відмови в позові, оскільки цивільно-правова відповідальність за заподіяну шкоду, завдану внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, настає у разі наявності вини особи в цьому, незалежно від того чи є у діях цієї особи склад адміністративного проступку чи злочину.
Не притягнення водія до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху не може бути підставою для звільнення володільця джерела підвищеної небезпеки від цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду, оскільки вину особи в дорожньо-транспортній пригоді може бути підтверджено чи спростовано іншими належними доказами.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Преюдиційні факти - це факти, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили і не підлягають доведенню в іншій справі.
Враховуючи приписи статті 75 ГПК України, при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. 
Господарський суд правомірно зазначив, що розглядаючи цей позов, суд не вправі встановлювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Разом з цим, згідно зі статтею 1172 Цивільного кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їх працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
З аналізу змісту глави 82 Цивільного кодексу України вбачається, що законодавець розрізняє поняття "особа, яка завдала шкоду" та "особа, яка відповідає за шкоду".
Верховний Суд в постанові від 10 серпня 2022 року під час розгляду справи №904/6092/21 зробив  правовий висновок: "Стаття 1187 Цивільного кодексу України встановлює особливого суб`єкта, відповідального за завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки, зокрема, відповідно до частини другої, таким суб`єктом є особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Положеннями статті 397 Цивільного кодексу України передбачено, що володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.
Не є таким суб`єктом і не несе відповідальності перед потерпілим за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина 1 статті 1172 Цивільного кодексу України).
Положення частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України про застосування принципу вини у разі завдання шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки не скасовує попереднього правила про відповідальність саме власника (володільця) джерела підвищеної небезпеки (частина 2 статті 1187 Цивільного кодексу України). 
У такому випадку обов`язок по відшкодуванню шкоди покладається на того власника (володільця) джерела підвищеної небезпеки, з вини водія якого завдана шкода, а не безпосередньо на винного водія.
Виходячи з наведених норм права, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, який виконував трудові обов`язки – відшкодовується таким роботодавцем, а не безпосередньо винним водієм.
Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 05 грудня 2018 року у справі №426/16825/16-ц на підставі аналізу норм статей 1187 та 1172 Цивільного кодексу України дійшла висновку про те, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець. Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.
Транспортний засіб CKC RDS (Renault Duster) державний номер НОМЕР_3 , належить Головному управлінню Національної поліції у Рівненській області, а водій ОСОБА_1 на момент ДТП виконував свої службові (трудові) обов`язки.
Таким чином, згідно зі статтею 1172 Цивільного кодексу України обов`язок з відшкодування шкоди, завданої внаслідок зазначеної ДТП, спричиненої з вини ОСОБА_1 – покладається на ГУНП у Рівненській області.
Згідно зі статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 Цивільного кодексу України до страховика (ТДВ "СК "ВІДІ-СТРАХУВАННЯ"), який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Цивільно-правова відповідальність ГУНП в Рівненській області на момент ДТП була застрахована в ПАТ "НАСК "ОРАНТА" за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №209021044. 
За Полісом ПАТ "НАСК "ОРАНТА" взяло на себе обов`язок здійснити відшкодування шкоди заподіяної третім особам внаслідок експлуатації транспортного засобу CKS RDS (Renault Duster).
Відповідно до пункту 9.4 статті 9 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.
Ліміт відповідальності ПАТ "НАСК "ОРАНТА" за шкоду заподіяну майну згідно Полісу становить 130 000,00 грн.
Відповідно до пункту 36.4 статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків.
ПАТ "НАСК "ОРАНТА" здійснило на користь ТДВ "СК "ВІДІ-СТРАХУВАННЯ" виплату страхового відшкодування, чим повністю виконано свої зобов`язання за Полісом.
Разом з цим, відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до статті 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатньої страхової виплати (страхового відшкодування), для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Відповідно до статті 1192 Цивільного кодексу України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі №676/518/17, від 13 червня 2019 року у справі №587/1080/16-ц.
З дослідженого місцевим судом та перевіреного колегією суддів вбачається, що ГУНП у Рівненській області для повного відшкодування завданої шкоди, зобов`язане сплатити 63 993 грн (193 993,00 грн – 130 000 грн, де 193 993,00 грн – розмір завданої внаслідок ДТП шкоди; 130 000 грн – ліміт відповідальності ПАТ "НАСК "ОРАНТА" за Полісом).
Враховуючи викладене, місцевий господарський суд прийшов до правильного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача 63993 грн.
Доводи апеляційної скарги Головного управління Національної поліції в Рівненській області зводяться виключно до того, що на переконання заявника, судом було неправомірно взято до уваги висновок експерта №ЕД-19/111-23/5774-ІТ від 17 лютого 2023 року.
Відповідно до частини 1 статті 104 ГПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу.
Колегія суддів звертає увагу апелянта, що згаданий висновок експерта був предметом дослідження у справі №569/104/23 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 .
У пунктах 4, 5, 6 висновку зазначено, що водій автомобіля RDS (Renault Duster) реєстраційний номер НОМЕР_3 , з технічної точки зору, в заданій дорожній ситуації повинен був діяти згідно з вимогами пункту 3.1 Правил дорожнього руху України. В даній дорожній ситуації водій автомобіля RDS (Renault Duster) реєстраційний номер НОМЕР_3 , мав технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем Nissan X-trail реєстраційний номер НОМЕР_2 , для чого йому необхідно було виконати вимоги пункту 3.1 Правил дорожнього руху України. В заданій дорожній ситуації дії водія автомобіля RDS (Renault Duster) реєстраційний номер НОМЕР_3 не відповідали вимогам пункту 3.1 Правил дорожнього руху України, що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди.
Даний висновок експерта був підставою для закриття провадження у справі №569/104/23 про притягнення до відповідальності ОСОБА_2 у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Водночас, як вже зазначалося вище, вина ОСОБА_3 (який є працівнином апелянта) встановлена у межах справи №569/8434/23. З постанови Рівненського міського суду від 16 червня 2023 року у справі №569/8434/23 колегією суддів не вбачається, що судом досліджувався висновок експерта №ЕД-19/111-23/5774-ІТ від 17 лютого 2023 року. 
Вказана справа була закрита за нереабілітуючою обставиною, а відтак вина ОСОБА_3 є встановленою і останній не був позбавлений права оскаржувати постанову міського суду, чого зроблено не було. Жодних доказів на спростування вини ОСОБА_3 матеріали справи не містять.
Враховуючи викладене, колегія суддів відхиляє доводи ГУ Нацполіції у Рівненській області пов`язані з висновком експерта, оскільки визначальним у справі №918/1089/23 є преюдиційні обставини, а саме постанова Рівненського міського суду від 16 червня 2023 року у справі №569/8434/23, а не висновок експерта, який доданий до позовної заяви.
Інших доводів у апеляційній скарзі не наведено.
Згідно з частиною 4 статті 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча, пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.
В пункті 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Федорченко та Лозенко проти України" від 20 вересня 2012 року зазначено, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.
При винесені даної постанови судом апеляційної інстанції були надані вичерпні відповіді на доводи апелянта, з посиланням на норми права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.
Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Згідно зі статтями 73, 74 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до частини 2 статті 86 ГПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Таким чином, виходячи із фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про задоволення позовних вимог.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Частиною 1 статті 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення Господарського суду Рівненської області від 05 грудня 2023 року у справі №918/1089/23 ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Головного управління Національної поліції у Рівненській області задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Рівненській області на рішення Господарського суду Рівненської області від 05 грудня 2023 року у справі №918/1089/23 залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Рівненської області від 05 грудня 2023 року у справі №918/1089/23 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
Відповідно до частини 3 статті 287 ГПК України, дана справа не підлягає касаційному оскарженню, окрім випадків, визначених у підпунктах а, б, в, г пункту 2 частини 3 статті 287 ГПК України.
Справу №918/1089/23 повернути до Господарського суду Рівненської області.
Повний текст постанови складений "25" березня 2024 р.

Головуючий  суддя                                                                      Бучинська Г.Б. 

Суддя                                                                                              Василишин А.Р.  

Суддя                                                                                              Філіпова Т.Л.