Справа № 127/22590/20
Провадження № 22-ц/801/408/2024
Категорія: 40
Головуючий у суді 1-ї інстанції Венгрин О. О.
Доповідач:Шемета Т. М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2024 року	Справа № 127/22590/20	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої судді Шемети Т. М. (суддя-доповідач),
суддів Берегового О. Ю., Панасюка О. С., 
секретар судового засідання Куленко О. В.,
учасники справи:
позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Сегура-Капітал»,
відповідач (особа, яка подала апеляційну скаргу) ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі судових засідань № 4 цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 01 грудня 2023 року, ухвалене у складі судді Венгрин О. О. в м. Вінниця, повне судове рішення складено 11 грудня 2023 року,
в с т а н о в и в :
У жовтні 2020 року ТОВ «Сегура-Капітал» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про визнання предметом іпотеки житлового будинку, визнання заборони відчуження нерухомого майна на підставі іпотечного договору.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14.09.2006 року між АППБ «Аваль» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №014/035-43/41119, згідно якого відповідач отримала кредит у виді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 25 000,00 дол. США, під 14% річних, на придбання квартири. 26.04.2007 року додатковою угодою №1 до кредитного договору збільшено кредитний ліміт до 55 000,00 дол. США. 05.08.2010 року, внесені зміни щодо умов погашення кредиту. В забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між АППБ «Аваль» та ОСОБА_2 було укладено іпотечний договір 18.09.2006 року та додатковий договір №1 від 26.06.2007 р. Відповідно до іпотечного договору відповідач ОСОБА_2 передала в іпотеку земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 , площею 0,1000 га, кадастровий номер 0520680503:05:001:0319. З 15.10.2006 року зобов`язання за кредитним договором відповідач належним чином не виконувала, 06.12.2018 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко О.В. вчинено виконавчий напис №676 про звернення стягнення на зазначену земельну ділянку, яка належала відповідачу ОСОБА_1 . Відповідно до умов іпотечного договору відповідачу заборонено протягом дії договору проводити будь-які будівельні роботи відносно предмета іпотеки. 20.05.2020 р. між АТ «Оксі Банк» (правонаступник АТ «Райффайзен Банк Аваль») та ТОВ «Сегура-Капітал» було укладено договір відступлення права вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №014/035-43/41119 від 14.09.2006 р. та договором іпотеки від 18.09.2006 р. перейшло до ТОВ «Сегура-Капітал».  Відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 20.05.2020 р. утворилась заборгованість за кредитом в розмірі 101 401,62 дол. США (в тому числі 30 873,20 дол. США – заборгованість за кредитом, 18 333,18 дол. США – прострочена заборгованість за кредитом, 274,26 дол. США – заборгованість за процентами, 51 920,98 дол. США – прострочена заборгованість за процентами) і 286 8401,07 грн – пеня. 01.03.2011 р. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право власності за відповідачем ОСОБА_1 на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , загальною площею 307,6 кв.м, будівельні роботи здійснено в терміни з липня 2006 р. по червень 2009 р. Дозволу на будівництво житлового будинку на земельній ділянці, яка перебуває під іпотекою, АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Сегура-Капітал» не надавали, такі дії відповідача ОСОБА_1 є порушенням умови договору іпотеки.  З урахуванням викладеного просить визнати предметом іпотеки житловий будинок по АДРЕСА_1 , визнати заборону відчуження нерухомого майна на підставі іпотечного договору.
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області 01 грудня 2023 року позов задоволено частково: визнано предметом іпотеки житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 307,6 кв. м, житловою площею 56,6 кв. м, що по АДРЕСА_2 , що на земельній ділянці, площею 0,1000 га, кадастровий номер 0520680503:05:001:0319, який зареєстрований на праві приватної власності за ОСОБА_1 , підстава виникнення права власності - свідоцтво про право власності, НОМЕР_1 , 25.02.2011 видане виконавчим комітетом Бохоницької сільської ради Вінницького району Вінницької області на підставі рішення від 17.02.2011 року №24, іпотекодавець - ОСОБА_1 , іпотекодержатель - Товариство з обмеженою відповідальністю «Сегура-Капітал», код 41617928, на підставі іпотечного договору від 18.09.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Дробахою В.О., реєстр за № 1149.  В решті позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Сегура-Капітал» 2 102,00 грн судового збору.
Рішення суду мотивовано тим, що при передачі земельної ділянки по АДРЕСА_1 в іпотеку 18.09.2006 р. на ній вже будувався будинок, оскільки з акту готовності об`єкта до експлуатації встановлено, що в липні 2006 році почались будівельно-монтажні роботи, а договір іпотеки укладений 18.09.2006 р., тому згідно діючого законодавства, якщо в іпотеку передається земельна ділянка, то іпотека також поширюється на розташовані на ній будівлі (споруди) та об`єкти незавершеного будівництва, незалежно від того, хто є власником. На підставі чого суд прийшов до висновку про наявність спірних правовідносин між сторонами, які відносяться до договірних зобов`язань, зокрема, кредиту і застави (іпотеки), встановив, що права позивача відповідачем порушені, всупереч умові іпотечного договору, а саме: підпункту 4.1.8 п. 4.1. договору, де зазначено, що протягом дії цього договору іпотекодавцю заборонено проводити будь-які будівельні роботи відносно предмета іпотеки, відповідач збудувала будинок на земельній ділянці, яка є предметом іпотеки, без дозволу іпотекодержателя. Тому визнав предметом іпотеки житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що по АДРЕСА_2 (раніше АДРЕСА_1 ), що на земельній ділянці, площею 0,1000 га, кадастровий номер 0520680503:05:001:0319, який зареєстрований на праві приватної власності за ОСОБА_1 .
Не погодившись із вказаним рішенням 09.01.2024 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на вказане рішення просила його скасувати та відмовити в задоволенні позову.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що не доведено право вимоги позивача, надано платіжне доручення без дати та підпису платника, її не повідомлено про відступлення права вимоги, копії договору відступлення права вимоги та платіжні доручення подані з порушенням строку для подання доказів; суд не залучив в якості третіх осіб поручителів за кредитним договором ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ; в будинку, який визнано предметом іпотеки, проживає неповнолітня дитина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому рішення безпосередньо впливає на його права та обов`язки, проте суд безпідставно відмовив у задоволенні клопотання представника відповідача про залучення до справи органу опіки та піклування як третьої особи на стороні відповідача; суд не зважив, що доказів існування заборгованості за предметом договору немає, а іпотека є похідним договором від основного.
23.02.2024 року ТОВ «Сегура-Капітал» через систему «Електронний суд» подало письмові пояснення, в яких вказує, що апеляційна скарга ОСОБА_1 є необґрунтованою та не підлягає до задоволення, просить оскаржуване рішення залишити в силі.
В судовому засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_1 адвокат Данілевич Т. М. підтримала апеляційну скаргу з викладених в ній підстав, просила її задовольнити. Представник ТОВ «Сегура-Капітал» Белінський О. В. підтримав викладене в письмових поясненнях, просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення суду першої інстанції без змін.
Частинами 1, 2 статті 367ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення відповідає вимогам закону.
По справі встановлено наступні обставини:
-14.09.2006 року між АППБ «Аваль» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №014/035-43/41119, за яким ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 25 000,00 доларів США, під 14% річних, строком до 13.09.2026 року, на придбання квартири по АДРЕСА_3 (а. с. 6-7 т. 1);
- згідно платіжного календаря від 18.09.2006 року загальна сума кредиту наданого відповідачу ОСОБА_1 становить 25 000,00 дол. США (а.с. 7 зворот – 10 т. 1);
- відповідно до додаткової угоди №1 до кредитного договору №014/035-43/41119 від 14.09.2006 року, кредитний ліміт за договором збільшено до 55 000,00 доларів США (копія на а.с. 10 зворот – 11 т. 1);
- 18.09.2006 року між сторонами було укладено іпотечний договір (зареєстрований за № 1149), предметом якого є земельна ділянка по АДРЕСА_1 , площею 0,1000 га, кадастровий номер 0520680503:05:001:0319 (а.с. 17 т. 1);
- відповідно до підпункту 4.1.8 п. 4.1. договору протягом дії цього договору іпотекодавцю заборонено проводити будь-які будівельні роботи відносно предмета іпотеки, окрім передбачених п.п. 4.1.7 п. 4.1. цього договору – здійснювати поточний, а в разі необхідності – капітальний ремонт предмета іпотеки. (а.с. 18 зворот т. 1);
 - 18.09.2006 року Приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Дробахою В.О. накладено заборону відчуження земельної ділянки, яка належить ОСОБА_2 , до припинення договору іпотеки, зареєстровано в реєстрі за №1150. (а.с. 20 т. 1);
-іпотекодавець зобов`язаний до 13.09.2026 р. повернути іпотекодержателю кредит в розмірі 55000,00 дол. США, що встановлено з додаткового договору №1 від 26.04.2007 р. до договору іпотеки (а.с. 21 т. 1);
- відповідачу у період з 15.08.2010 р. по 14.08.2011 р. було зменшено розмір щомісячного платежу за кредитним договором до 566,75 дол. США, відповідно до додаткової угоди №1 до кредитного договору №014/035-43/41119 від 05.08.2010 р., укладеної між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 (а.с. 12-13 т. 1);
 - 20.05.2020 року укладено договір відступлення права вимоги між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та АТ «Оксі Банк», право вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №014/035-43/41119 від 14.09.2006 року та договором іпотеки від 18.09.2006 року перейшло до АТ «Оксі Банк», загальна сума заборгованості перед первісним кредитором за кредитним договором становить 101682,32 дол. США (а.с. 189-191, 192, 193 зворот-194, 195, 196 т. 1, 121 зворот т. 2);
- 20.05.2020 р. укладено договір відступлення права вимоги між АТ «Оксі Банк» та ТОВ «Сегура-Капітал», право вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №014/035-43/41119 від 14.09.2006 р. та договором іпотеки від 18.09.2006 р. перейшло до ТОВ «Сегура-Капітал», загальна сума заборгованості перед первісним кредитором за кредитним договором становить 101682,32 дол. США; (а. с. 197-203 т. 1, 121 т. 2);
-20.05.2020 року ТОВ «Сегура-Капітал» зареєстрований як іпотекодержатель за договором іпотеки б/н від 18.09.2006 р., іпотекодавець ОСОБА_5 , предмет іпотеки земельна ділянка, площею 0,1000 га, кадастровий номер 0520680503:05:001:0319, що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (актуальна інформація про державну реєстрацію іпотеки) (а.с. 39 т.1);
- з акту готовності об`єкта до експлуатації №102 від 01.03.2011 р. житлового будинку та господарських споруд (нове будівництво) по АДРЕСА_1 вбачається, що будівельно-монтажні роботи здійснено в період з липня 2006 р. по червень 2009 р. (а.с. 42-43 т. 1);
- згідно інформації Департаменту архітектури та містобудування Вінницької міської ради від 23.11.2020 р. за № 05-00-010-70317, будинок по АДРЕСА_1 , що на земельній ділянці, площею 0,1000 га, кадастровий номер 0520680503:05:001:0319, знаходиться в межах АДРЕСА_2 . (а.с. 54 т. 1);
- 01.03.2011 року ОСОБА_2 зареєструвала право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 . (а.с. 39-40, 44 т. 1);
- доказів того, що відповідач ОСОБА_2 отримувала у позивача дозвіл на будівництво житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами на земельній ділянці, яка передана ТОВ «Сегура-Капітал» в іпотеку, суду не надано.
У справі, що розглядається, між сторонами виник спір про визнання предметом іпотеки житлового будинку, визнання заборони відчуження нерухомого майна на підставі іпотечного договору.
Згідно з ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном (неподільним об`єктом незавершеного будівництва, майбутнім об`єктом нерухомості), що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами такого боржника у порядку, встановленому цим Законом.
У частинах першій, другій статті 5 Закону України «Про іпотеку» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) зазначено, що предметом іпотеки можуть бути один або декілька об`єктів нерухомого майна за таких умов: нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація; нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення; нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об`єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом. Предметом іпотеки також може бути об`єкт незавершеного будівництва або інше нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця після укладення іпотечного договору, за умови, що іпотекодавець може документально підтвердити право на набуття ним у власність відповідного нерухомого майна у майбутньому. Обтяження такого нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації у встановленому законом порядку незалежно від того, хто є власником цього майна на час укладення іпотечного договору.
В подальшому законодавець змінив підхід до вказаного правового регулювання і Законом України від 03 липня 2018 року № 2478-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування» статтю 5 Закону України «Про іпотеку» доповнено частиною п`ятою такого змісту: «У разі якщо іпотекодавцем предмет іпотеки було реконструйовано або щодо нього було проведено самочинне будівництво (у тому числі, але не виключно, споруджено нові будівлі, споруди тощо на земельній ділянці, що належить іпотекодавцю на праві власності чи перебуває в його користуванні), всі реконструйовані, новостворені об`єкти нерухомості вважаються предметом іпотеки відповідно до іпотечного договору».
У пунктах 1, 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 03 липня 2018 року № 2478-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування» встановлено, що цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та вводиться в дію через три місяці з дня набрання чинності цим Законом. Цей Закон застосовується до відносин, що виникли після введення його в дію, а також до відносин, що виникли до введення його в дію та продовжують існувати після введення його в дію, крім частини четвертої статті 36 Закону України «Про іпотеку», що застосовується виключно до договорів і угод, укладених після введення в дію цього Закону.
Пунктом 8.10 договору іпотеки, передбачена домовленість та згода сторін про накладення заборони відчуження нерухомого майна, що складає предмет іпотеки (а. с. 19 на звороті т. 1).
Відповідно до підпункту 4.1.8 п. 4.1. договору протягом дії цього договору іпотекодавцю заборонено проводити будь-які будівельні роботи відносно предмета іпотеки, окрім передбачених п.п. 4.1.7 п. 4.1. цього договору – здійснювати поточний, а в разі необхідності – капітальний ремонт предмета іпотеки. (а.с. 18 зворот т. 1).
Пунктом 8.7 Договору іпотеки передбачено , що всі повідомлення між сторонами здійснюються у письмовій формі шляхом направлення рекомендованих листів або телеграм (а. с. 19 на звороті т. 1).
01.03.2011 року зареєстровано право власності ОСОБА_1 на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований на земельній ділянці, яка виступає предметом іпотеки. Відповідачкою не заперечується, що дозволи на будівництво від АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» (попереднього кредитора) та ТОВ «Сегура-Капітал» (теперішнього кредитора) відсутні.
Отже, суд першої інстанції правильно виснував, що житловий будинок, який був зведений ОСОБА_1 на земельній ділянці, переданій в іпотеку, підлягає визнанню предметом іпотеки, що відповідає приписам частини 5 статті 5 Закону України «Про іпотеку» та пунктів 1,2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 03 липня 2018 року № 2478-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування». Така позиція узгоджується з позицією, викладеною в постанові Об`єднаної палати КЦС ВС від18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц.
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що позивач не підтвердив своє право вимоги, апеляційний суд зазначає таке.
Право вимоги може відступити будь-який кредитор будь-якій особі за будь-якими договорами, окрім тих, щодо яких закон висуває певні вимоги.
Замінити кредитора у зобов`язанні не можна лише тоді, коли це забороняє договір або закон (ч. 3 ст. 512 ЦК). При цьому згода боржника на заміну кредитора не потрібна, якщо інше не встановлює договір або закон (ч. 1 ст. 516 ЦК).
В справі що розглядається, недійсність договору відступлення права вимоги, який був укладений 20.05.2020 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та АТ «Оксі Банк», та договору відступлення права вимоги, який був укладений 20.05.2020 р. між АТ «Оксі Банк» та ТОВ «Сегура-Капітал», не випливає із закону чи договору, зазначений договір не оспорений та не визнаний судом недійсним, відтак в силу презумпції правомірності правочину є правомірним (стаття 204 ЦК України).
Твердження про те, що відсутні належні докази оплати новим кредитором перед первісним, так як на платіжному дорученні (а.с.121, т.1) відсутній підпис платника, а відповідно до п.7.7.1 пункту 7.2. договору відступлення, невиконання вимог пункту 3.2 (обов`язок сплати) тягне за собою припинення договору відступлення, апеляційний суд оцінює як такі, що не впливають на питання права позивача звертатися до суду, адже розрахунки між юридичними особами на підставі договору відступлення – це їхні двосторонні відносини, відсутність підпису на копії платіжного доручення, яким перераховані кошти (а.с. 121, т.1) за наявності відмітки банку, що кошти проведені банком, не спростовують факт розрахунку, сплачена сума відповідає сумі, яка було погоджена сторонами в пункті 3.1 договору відступлення.
Апеляційний суд наголошує на тому, що відносини між сторонами договору про відступлення права вимоги жодним чином не впливають на обов`язки боржника належним чином виконати своє зобов`язання чи то перед існуючим кредитором, чи то перед первісним.
В апеляційній скарзі заявник посилається як на таку, що має преюдиційне значення, на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області, яка була винесена у справі № 127/22590/20, якою було закрито провадження у справі за позовом ТОВ «Сегура-Капітал» до ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, та в якій зазначено, що ТОВ «Сегура-Капітал» не надало доказів процесуального правонаступництва.
Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 
Питання процесуального правонаступництва в цивільній справі № 127/22590/20, в силу приписів статті 82 ЦПК України, не є обставиною, яка встановлена судовим рішенням, а процесуальним питанням, та не стосується питання правонаступництва за договором про відступлення права вимоги.
Стосовно твердження ОСОБА_1 , що поручителі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не були залучені до участі у справі, апеляційний суд вказує, що вони не є співвласниками спірного майна, в справі що розглядається не вирішувалось питання стягнення заборгованості, рішення у даній справі не може вплинути на їх права та обов`язки, тому суд першої інстанції правильно відмовив у їх залученні до участі у справі. 
Не впливає рішення у справі і на права та інтереси дитини ОСОБА_1 , 03.11.2012 року, на що є посилання в апеляційній скарзі, оскільки в справі не йдеться ні про правомірність реєстрації дитини в житловому будинку, ні про виселення, ні про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Як вбачається з апеляційної скарги, ОСОБА_1 не погоджується з розміром заборгованості за кредитним договором, проте це не є предметом спору у даній справі, тому апеляційний суд не дає оцінки цій обставині, а сума заборгованості, яка перейшла за договором відступлення права вимоги до позивача у справі, зазначена в Додатку № 1 до договору відступлення (а.с. 34 на звороті, т. 1) доказів того, що борг за кредитним договором погашений, відповідно не надала, а відтак відсутня підстава стверджувати, що основне зобов`язання виконане.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до пункту 1 частини1 статті 374 ЦПК України, апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення. 
Підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін можливе, якщо суд апеляційної інстанції визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).Оскаржуване судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Зважаючи на надану оцінку доводам учасників справи та висновкам суду першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга відповідача ОСОБА_1 не містить доводів, які б спростовували ухвалене у справі рішення суду першої інстанції, яке ґрунтується на повному та всебічному з`ясуванні обставин справи, постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Тому рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 01 грудня 2023 року підлягає залишенню без змін, а подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, то судові витрати відповідача у виді судового збору слід залишити за нею, доказів понесення судових витрат в суді апеляційної інстанції позивачем матеріали справи не містять.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 01 грудня 2023 року залишити без змін.
Судові витрати, понесені ОСОБА_1 у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, залишити за нею.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 26 березня 2024 року.

Головуюча Т. М. Шемета

Судді: О. Ю. Береговий

О. С. Панасюк