Справа № 161/10692/23 	Головуючий у 1 інстанції: Черняк В. В. 	
Провадження № 22-ц/802/114/24  	  Доповідач: Матвійчук  Л. В.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
11 січня 2024 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Матвійчук Л. В.,
суддів - Федонюк С. Ю., Осіпука В. В., 
з участю секретаря судового засідання – Савчук О. В.,
представника відповідача – Мартинюка С. І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Державного комунального підприємства «Луцьктепло» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію за апеляційною скаргою позивача Державного комунального підприємства «Луцьктепло» на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 листопада 2023 року,
                                          В С Т А Н О В И В:

У червні 2023 року Державне комунальне підприємство (далі – ДКП) «Луцьктепло» звернулося до суду із зазначеним позовом та у своїх вимогах просило суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за надані послуги по теплопостачанню у розмірі 27 879 грн 26 коп. та понесені по справі судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 684 грн.
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 листопада 2023 року провадження у справі за позовом ДКП «Луцьктепло» закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.
Роз`яснено ДКП «Луцьктепло», що воно має право звернутися з відповідним позовом в порядку господарського судочинства.
Повернуто ДКП «Луцьктепло» сплачений за подання позовної заяви судовий збір у розмірі 2 684 грн.
В апеляційній скарзі позивач ДКП «Луцьктепло», покликаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм процесуального права, просить оскаржувану ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_1 – ОСОБА_2 , вважаючи оскаржувану ухвалу правильною по суті, просив вказану апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.
Згідно з частинами 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.
Закриття провадження у справі за позовом ДКП «Луцьктепло» на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд першої інстанції мотивував тим, що у даному випадку, спір має розглядатися як такий, що пов`язаний між юридичною та фізичною особою - підприємцем в порядку господарського судочинства, а отже ця справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Колегія суддів погоджується з таким висновком з огляду на таке.
Частиною 1 ст. 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.
Відповідно до пунктів 1 та ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб`єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб`єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем.
Отже, ознаками господарського спору, підвідомчого господарському суду, є, зокрема участь у спорі суб`єкта господарювання, наявність між сторонами, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства і спору про право, що виникає з відповідних відносин, наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом, відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.
Згідно з ч. 1 ст. 128 ГК України громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до ст. 58 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 42 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.
Відтак, підприємець - це юридичний статус фізичної особи, який засвідчує право цієї особи на заняття самостійною, ініціативною, систематичною, на власний ризик господарською діяльністю з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.
Фізична особа, яка в установленому законом порядку набула статус підприємця, не втрачає свого статусу фізичної особи. Натомість згідно з ч. 8 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» фізична особа-підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.
Власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності (ч. 1 ст. 320 ЦК України).
Зі змісту позовної заяви судом встановлено, що позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги по теплопостачанню у розмірі 27 879 грн 26 коп.
Судом також встановлено, що відповідач ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець. Одним із видів діяльності згідно КВЕД є 68.20 «Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна». Належне йому приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , ним передано в оренду, як підприємцем, ПП «Волиньтехресурс», що підтверджується договором оренди від 01 січня 2021 року (а.с.60-62). Приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , є стоматологічним кабінетом, яке на даний час ніким не використовується.
В судових засіданнях в суді першої інстанції було встановлено, що розрахунки позивачем за надані послуги по теплопостачанню здійснені на основі комерційних тарифів, а не тарифів для населення. Вказані приміщення позивачем зазначені як офіс та стоматологічний кабінет.
Доводи апеляційної скарги про те, договір купівлі-продажу (постачання) теплової енергії, отриманої від транзитних стояків системи централізованого опалення, укладений між ДКП «Луцьктепло» та ОСОБА_1 як фізичною особою є безпідставними, а висновки суду першої інстанції про його господарський характер відповідають матеріалам справи.
Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 02 жовтня 2019 року у справі № 214/4137/17, такі спори підлягають розгляду у порядку господарського судочинства.
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин.
Спір виник про стягнення заборгованості за надані послуги по теплопостачанню, використаної відповідачем при здійсненні ним саме господарської діяльності, як фізичною особою-підприємцем, а не як побутовим споживачем. Така справа підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.
Ухвала суду постановлена з правильним застосуванням норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права, а тому підстав для її скасування немає.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд                                                 
                                                    У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу позивача Державного комунального підприємства «Луцьктепло» залишити без задоволення.
Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 листопада 2023 року у цій справі залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя

Судді: