ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2024 р. 	Справа № 520/18632/23	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Спаскіна О.А.,
Суддів: Любчич Л.В. ,  Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.09.2023, головуючий суддя І інстанції: Мельников Р.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022  по справі №520/18632/23
за позовом    ОСОБА_1  
до   Головного управління Національної поліції в Харківській області 
про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Харківській області, в якому просив суд:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління національної поліції в Харківській області (код ЄДРПОУ 40108599, п.і. 61002, м. Харків, вул. Жон Мироносиць, б. 13) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , п.і. АДРЕСА_1 ) грошового забезпечення у вигляді додаткової доплати за службу в особливих умовах (період карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби CОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2) відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 375 від 29.04.2020 р. за грудень 2020 р., січень 2021 р. та за період березень - грудень 2021 року;
- зобов`язати Головне управління національної поліції в Харківській області (код ЄДРПОУ 40108599, п.і. 61002, м. Харків, вул. Жон Мироносиць, б. 13) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , п.і. АДРЕСА_1 ) грошове забезпечення у вигляді додаткової доплати за службу в особливих умовах (період карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби CОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2) відповідно до постанови Кабінету Мімістів України № 375 від 29.04.2020 р. за грудень 2020 р., січень 2021 р. та за період березень - грудень 2021 року.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26.09.2023 у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.09.2023 та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що виходячи із визначених законом обов`язків слідчого поліції, позивач виконував посадові обов`язки за виконання яких нормативно-правовими актами встановлюється відповідна доплата у граничному розмірі до 50 відсотків заробітної плати (грошового забезпечення), що судом не враховано під час розгляду справи. Також зазначає, що зі змісту листа УФЗБО ГУНП в Харківській області від 11.09.2023 року № 2027/119-29/03-2023, що міститься в матеріалах справи позивачу встановлювалась додаткова доплата до грошового забезпечення за період з серпня по листопад 2020 року та січень - лютий 2021 рік за виконання службових обов`язків в умовах карантину, тобто за забезпечення порядку і безпеки громадян, що у відповідності до нормативно-правових актів, входить до безпосередніх обов`язків позивача за займаною посадою. З огляду на викладене, відповідно до покладених обов`язків та виконання повноважень позивач займав посаду, на якій виконував правоохоронні функції, зокрема забезпечував правопорядок і публічну безпеку, а також безпеку громадян, здійснював досудове розслідування кримінальних правопорушень та внаслідок виконання своїх обов`язків мав безпосередній контакт з населенням та окремими громадянами, у тому числі потенційно інфікованими.
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.
Відповідно до ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 в період з 07 листопада 2015 року по 14 грудня 2021 року, проходив службу в Національній поліції України та у відповідності до Наказу Головного управління Національної поліції в Харківській області від 14 грудня 2021 року № 819 о/с «По особовому складу» звільнений згідно із п. 2 ч. 1 ст. 77 законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII, через хворобу.
Під час проходження служби в Національній поліції України, на позивача розповсюджувались всі права і гарантії передбачені законодавством щодо нарахування та виплати грошового забезпечення поліцейських, зокрема, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер).
У відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2020 року № 375 «Деякі питання оплати праці (грошового забезпечення) окремих категорій працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, посадових осіб Державної митної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення, на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни», на період дії карантину установленого Кабінетом Міністрів України, поліцейським встановлювалась додаткова доплата до заробітної плати (грошового забезпечення) у граничному розмірі до 50 відсотків заробітної плати (грошового забезпечення).
У позовній заяві вказано, що з огляду на норми вищевикладеного нормативно-правового акту, на виконання останньої нарахована та виплачена додаткова доплата до грошового забезпечення за період з березня 2020 р. по листопад 2020 р. та за лютий 2021 року, про що зазначено в листі ГУНП в Харківській області від 13.07.2023 р. № 104аз/119/04/29-2023.
Водночас, позивачем вказано, що відповідно до наказу ГУНП в Харківській області від 20.12.2016 № 578о/с він проходив службу на посаді начальника слідчого відділення розслідування злочинів загально кримінальної спрямованості СВ Харківського ВП ГУНП в Харківській області, а з 21.08.2020 року у відповідності до наказу ГУНП в Харківській області № 260 о/с переміщений на посаду старшого слідчого відділення розслідування злочинів загально кримінальної спрямованості СВ ВП № 3 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області.
З огляду на приписи положень ст.ст. 3, 39, 40 Кримінального процесуального кодексу України від 13 квітня 2012 року № 4651-VI (зі змінами та доповненнями) позивач під час перебування на посаді керівника органу досудового розслідування і слідчого уповноважений, зокрема, проводити слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії у випадках встановлених цим Кодексом, звертатися за погодженням із прокурором до слідчого судді з клопотаннями про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, повідомляти за погодженням із прокурором особі про підозру тощо.
Крім того у відповідності до Положення про слідчі підрозділи Національною поліції України, затвердженого наказом МВС України від 06.07.2017 № 570, на слідчі підрозділи покладаються завдання, зокрема, захисту особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінальних правопорушень. Вказані повноваження слідчий виконує у безпосередньому контакті з населенням (підозрюваними, свідками, понятими, заявниками, тощо).
Розділом VI Положення про слідчі підрозділи Національною поліції України, затвердженого наказом МВС України від 06.07.2017 № 570, визначено, що слідчий - службова особа Національної поліції України, уповноважена в межах компетенції, передбаченої КПК України, здійснювати досудове розслідування кримінальних правопорушень. При виконанні своїх службових обов`язків слідчий зобов`язаний, серед іншого забезпечувати реалізацію в повному обсязі прав і законних інтересів усіх учасників кримінального провадження.
Відтак, позивачем вказано, що з огляду на викладене, відповідно до покладених обов`язків та виконання повноважень він займав посаду, на якій забезпечував правопорядок і безпеку громадян та внаслідок виконання своїх обов`язків мав безпосередній контакт з населенням.
Крім того, позивачем звернуто увагу суду на обставини того, що перебуваючи на посаді йому за виконання тих ж самих службових обов`язків було встановлено додаткову доплату до грошового забезпечення, яка нарахована та виплачена за період з березня 2020 р. по листопад 2020 р. та за лютий 2021 року, що підтверджується листом ГУНП в Харківській області, а також довідкою про доходи № 339 від 15.06.2023.
В той же час, позивачем зазначено, що внаслідок бездіяльності відповідача, йому за грудень 2020 р., січень 2021 р. та за період з березня по грудень 2021 року протиправно не нараховувалась і не виплачувалась додаткова доплати за службу в особливих умовах (період карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2) відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 р. № 375.
Вказане, на переконання позивача, свідчить про допущення протиправної бездіяльності щодо нарахування та виплати йому грошового забезпечення у вигляді додаткової доплати за службу в особливих умовах (період карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2) відповідно до постанови Кабінету Мімістів України №375 від 29.04.2020 р. за грудень 2020 р., січень 2021 р. та за період березень - грудень 2021 року.
Відмовляючи в позову, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості позовних вимог та позивачем не надано до суду доказів стосовно наявності підстав для виплати спірної доплати, а саме, що він у спірний період забезпечував життєдіяльність населення, зокрема шляхом забезпечення правопорядку і безпеки громадян, а також, що внаслідок виконання своїх обов`язків мав безпосередній контакт з населенням. Назва самої посади, яку займала позивач, безпосередньо не свідчить про наявність таких підстав для виплати доплати. Також, позивачем не надано до суду доказів подання ним рапортів з проханням виплати додаткової доплати до грошового забезпечення та первинних документів, які підтверджують виконання ним як поліцейським функцій, визначених розділом ІІ Порядку, затвердженого наказом ГУНП в Харківській області від 12.11.2020 №2165. Отже, позивачем не доведено наявності у нього у спірний період права на отримання доплати до грошового забезпечення, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 № 375.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Закон України "Про Національну поліцію" № 580ІІІ визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України (далі за текстом – Закон № 580ІІІ).
У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 94 Закону №580-VIII поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.
Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.
Згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" № 988 від 11 листопада 2015 року (далі – Постанова №988), грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" (зі змінами, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12.03.2020 на усій території України карантин.
Відповідно до п.п. 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України № 375 від 29.04.2020 «Деякі питання оплати праці (грошового забезпечення) окремих категорій працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, посадових осіб Державної митної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення, на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни» (надалі - Постанова №375), поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення (забезпечення продовольчими та непродовольчими товарами, послугами зв`язку, транспорту, адміністративними, соціальними послугами, а також захист прав дітей та забезпечення правопорядку і безпеки громадян) та внаслідок виконання своїх обов`язків мають безпосередній контакт з населенням, встановлюється додаткова доплата до заробітної плати (грошового забезпечення) пропорційно відпрацьованому часу в зазначених умовах встановлюється доплати у граничному розмірі до 50 відсотків заробітної плати (грошового забезпечення).
Згідно з п. 4 Постанови № 375, перелік посад (професій) працівників, яким встановлюються такі доплати, визначається відповідним центральним органом виконавчої влади у сфері, у якій він реалізує державну політику. Персональний перелік працівників, яким встановлюється доплата, визначається керівником (керівником державної служби) відповідного підприємства, установи та організації, органу державної влади.
Відповідно до п. 5 Постанови № 375, доплати, визначені пунктами 2 і 3 цієї постанови, здійснюються за рахунок та в межах видатків державного та місцевих бюджетів, передбачених за відповідними бюджетними програмами головних розпорядників бюджетних коштів.
Постановою Кабінету Міністрів України від 10.06.2020 № 485 "Про виділення коштів для здійснення доплати військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення, медичним та іншим працівникам, які безпосередньо зайняті на роботах з ліквідації захворювання на гостру респіраторну хворобу COVID-19, спричинену коронавірусом SARS-CoV-2, у відомчих закладах охорони здоров`я" затверджено Порядок використання коштів, виділених для здійснення доплати військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення, медичним та іншим працівникам, які безпосередньо зайняті на роботах з ліквідації захворювання на гостру респіраторну хворобу COVID-19, спричинену коронавірусом SARS-CoV-2, у відомчих закладах охорони здоров`я (надалі - Порядок).
Відповідно до п. 2 Порядку головним розпорядником бюджетних коштів є МВС. Відповідальними виконавцями бюджетних програм є МВС, Національна гвардія, Адміністрація Держприкордонслужби, ДСНС та Національна поліція (далі - органи системи МВС).
Згідно з абз. 1, 2 п. 4 Порядку № 485, кошти, отримані органами системи МВС відповідно до пункту 3 цього Порядку, використовуються виключно для: доплати до грошового забезпечення військовослужбовцям Національної гвардії та Адміністрації Держприкордонслужби, особам рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.
На виконання п. 4 Постанови № 375 Міністерством внутрішніх справ видано наказ від 03.06.2020 № 431 "Про окремі питання організації оплати праці на період дії карантину", яким визначено керівникам, зокрема, Національної поліції України забезпечити встановлення на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни окремим категоріям поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення (забезпечення продовольчими та непродовольчими товарами, послугами зв`язку, транспорту, адміністративними, соціальними послугами, а також захист прав дітей та забезпечення правопорядку і безпеки громадян) та внаслідок виконання своїх обов`язків мають безпосередній контакт з населенням, додаткової доплати у граничному розмірі до 50 відсотків заробітної плати (грошового забезпечення) пропорційно відпрацьованому часу в зазначених умовах (пункт 1); виплату додаткової доплати здійснювати поліцейським, які перебувають відповідно на штатних посадах в органах (підрозділах) Національної поліції України (пункт 2); нарахування додаткової доплати здійснювати у відсотковому співвідношенні до заробітної плати (грошового забезпечення) з розрахунку всіх складових, у тому числі премії, за винятком виплат, що носять одноразовий та компенсаційний характер (пункт 3); персональний перелік осіб, яким установлюється додаткова доплата, визначається керівником відповідного органу, закладу, зазначених у пункті 1 цього наказу (пункт 4).
Тобто, підставою для отримання доплати за Постановою № 375 є сукупність таких умов: 1) особа є поліцейським; 2) забезпечує життєдіяльність населення, зокрема шляхом забезпечення правопорядку і безпеки громадян, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України.
Отже, вказана доплата здійснюється не всім поліцейським, а лише окремим категоріям поліцейських, які внаслідок безпосереднього виконання своїх обов`язків забезпечують життєдіяльність населення у зв`язку з чим мають з населенням безпосередній контакт.
Забезпечення життєдіяльності населення - комплекс організаційних, економічних, соціальних та інших заходів, спрямованих на створення і підтримання нормальних умов життя, здоров`я, працездатності людей, які здійснюються з метою планування і підготовки до нормованого (у разі необхідності) забезпечення населення продовольчими та непродовольчими товарами, медичним обслуговуванням, послугами зв`язку, транспорту, комунальними та побутовими послугами в особливий період.
У загальному розумінні під громадським порядком розуміють урегульовану правовими та іншими соціальними нормами певну частину суспільних відносин, які складають режим життєдіяльності у відповідних сферах, забезпечують недоторканність життя, здоров`я та гідності громадян, власності та умов, що склалися для нормальної діяльності установ, підприємств, організацій, посадових осіб і громадян.
Громадський порядок у вузькому розумінні визначається як морально-правовий стан суспільства, при якому компетентні органи виконавчої влади шляхом поліцейського нагляду забезпечують безпеку і правомірну поведінку громадян в громадських місцях, вільне використання ними своїх прав і свобод, а також упорядження громадських місць, яке сприяє трудовій діяльності та відпочинку громадян.
Судовим розглядом встановлено, що наказом ГУНП в Харківській області від 11.02.2016 № 37 о/с ОСОБА_1 призначено слідчим по Харківському відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області.
Наказом ГУНП в Харківській області від 20.12.2016 № 578 о/с ОСОБА_1 у відповідності до пункту 2 частини 1 статті 65 Закону України «Про Національну поліцію», переміщено на посаду слідчого відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Харківського відділу поліції ГУНП в Харківській області.
Наказом ГУНП в Харківській області від 21.08.2020 № 260 о/с ОСОБА_1 у відповідності до пункту 1 частини 1 статті 65 Закону України «Про Національну поліцію», переміщено на посаду старшого слідчого відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Харківського відділу поліції ГУНП в Харківській області.
Наказом ГУНП в Харківській області від 01.02.2021 № 51 о/с ОСОБА_1 згідно з пунктом 2 частини 1 статті 65 Закону України «Про Національну поліцію», переміщено на посаду старшого слідчого слідчого відділення відділу поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 ГУНП в Харківській області.
Наказом ГУНП в Харківській області від 14.12.2021 № 819 о/с старшого слідчого слідчого відділення відділу поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_1 було звільнено зі служби в поліції, згідно з пунктом 2 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» з 28.12.2021 (через хворобу).
Водночас, судовим розглядом справи встановлено, що спірна у даній справі доплата згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 № 375 виплачувалась позивачу за період з 11.03.2020 по лютий 2021 року включно, а саме: за березень 2020 у сумі 4352,07 грн., квітень у сумі 6731,47 грн., травень у сумі 6761,48 грн., червень сумі 3442,96 грн., липень у сумі 7034,53 грн., серпень у сумі 7056,31 грн., вересень у сумі 7118,13 грн., жовтень у сумі 7134,54 грн., листопад у сумі 2034,55 грн.; за січень 2021 – 5280,17 грн., з 01 по 17 лютого 2021 у сумі 4286,42 грн.
При цьому, спірним періодом вказаної додаткової виплати є інші періоди - за грудень 2020, січень 2021 та за період березень - грудень 2021.
В листі УФЗБО ГУНП в Харківській області від 11.09.2023 року № 2027/119-29/03-2023, на який посилається позивач в апеляційній скарзі зазначено, що на підставі особових рахунків за 2020-2021 роки повідомлено, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 № 375 ОСОБА_1 була нарахована і виплачена доплата, а саме: в грудні 2020 (за серпень 2020 – 7056,31 грн., вересень 2020 – 7118,13 грн., жовтень 2020 – 7134,54 грн., листопад 2020 – 2034,55 грн.); в липні 2021 (за січень 2021 – 5280,17 грн., з 01 по 17 лютого 2021 – 4286,42 грн.).
Отже, позивачу було нараховано та сплачено додаткову доплату за період карантину з березня 2020 по листопад 2020 та січень - лютий 2021, що також підтверджено інформацією про нараховане грошове забезпечення з січня 2020 по грудень 2021.
Судова колегія відмічає, що вирішальним для визначення права позивача на отримання відповідної доплати є не те, що протягом певного періоду така доплата була здійснена, а те, чи залучався позивач протягом спірного періоду до виконання таких обов`язків, що дають право на отримання доплати.
Колегія суддів наголошує, що належних доказів залучення позивача до виконання обов`язків протягом спірного періоду до суду першої та апеляційної інстанції сторонами не надано, а матеріали справи не містять доказів того, що позивачем здійснювались такі обов`язки у період грудня 2020 та у період березня - грудня 2021 року.
Суд першої інстанції надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору та дослухався до усіх аргументів сторін, які здатні вплинути на результат вирішення спору.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем не надано до суду доказів стосовно наявності підстав для виплати спірної доплати, а саме, що він у спірний період забезпечував життєдіяльність населення, зокрема шляхом забезпечення правопорядку і безпеки громадян, а також, що внаслідок виконання своїх обов`язків мав безпосередній контакт з населенням. Назва самої посади, яку займала позивач, безпосередньо не свідчить про наявність таких підстав для виплати доплати. Також, позивачем не надано до суду доказів подання ним рапортів з проханням виплати додаткової доплати до грошового забезпечення та первинних документів, які підтверджують виконання ним як поліцейським функцій, визначених розділом ІІ Порядку, затвердженого наказом ГУНП в Харківській області від 12.11.2020 №2165. Отже, позивачем не доведено наявності у нього у спірний період права на отримання доплати до грошового забезпечення, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 № 375.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта.
Суд наголошує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі Серявін та інші проти України зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі Трофимчук проти України ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Деякі аргументи не можуть бути підставою для надання детальної відповіді на такі доводи.
Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у цьому судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків рішення суду першої інстанції не спростовують.
За правилами частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та свідчать про незгоду із правовою оцінкою суду першої інстанції обставин справи, суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.
Таким чином, колегія суддів, згідно ст. 316 КАС України вирішила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення  Харківського окружного адміністративного суду від 26.09.2023 по справі №520/18632/23 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		О.А. Спаскін 	
Судді	   	Л.В. Любчич    О.В. Присяжнюк