ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
11 січня 2024 року           справа №360/757/23 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Компанієць І.Д., Блохіна А.А., розглянувши в порядку письмового провадження Військової частини НОМЕР_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2023 року (повне судове рішення складено 15 вересня 2023 року у м. Дніпро) у справі № 360/757/23 (суддя в І інстанції Чернявська Т.І.) за позовом ОСОБА_1 до 3 прикордонного загону імені Героя України полковника Євгенія Пікуса Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

                                                           УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до 3 прикордонного загону імені Героя України полковника Євгенія Пікуса Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_1 ), в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) щодо розрахунку і виплати ОСОБА_1 у повному обсязі додаткової винагороди, яка передбачена військовослужбовцям за безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, виходячи з її розміру у 100 000,00 грн з розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах, а саме з 01 січня 2023 року по 17 січня 2023 року;
- зобов`язати 3 прикордонний загін імені Героя України полковника Євгенія Пікуса Державної прикордонної служби України (військову частину НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену за безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, виходячи з її розміру у 100 000,00 грн з розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах, а саме з 01 січня 2023 року по 17 січня 2023 року, з врахуванням раніше виплаченої суми коштів 26 129,03 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі – Постанова № 168) установлено, що на період дії воєнного стану, зокрема і військовослужбовцям Державної прикордонної служби, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. 
26 травня 2023 року після отримання довідки Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про цільові надходження за період 2022-2023 роки на особистий рахунок, у позивача виник розумний сумнів, що грошове забезпечення військовослужбовців за січень 2023 року розраховано Військовою частиною НОМЕР_1 та виплачено у меншому розмірі, ніж це було встановлено діючим на той момент законодавством та нормативно-розпорядчими актами Державної прикордонної служби України, оскільки протягом січня 2023 року позивач приймав участь у бойових діях на території Донецької області та мав отримувати одноразову грошову винагороду пропорційну за часу участі у таких діях та заходах, виходячи з її розміру у 100000,00 грн, як це визначено положеннями Постанови № 168.
Також з довідки Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» позивачем з`ясовано, що виплата грошового забезпечення за січень 2023 року здійснювалася з казначейського рахунку Військової частини НОМЕР_2 , хоча місцем військової служби позивача є Військова частина НОМЕР_1 . Про розрахунок з казначейського рахунку третьою особою позивача жодним чином не повідомляли, хоча третя особа є юридичною особою публічного права та діє в системі Державної прикордонної служби України, що також встановлено із отриманої копії наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 26 лютого 2022 року № 208-АГ «Про фінансове забезпечення окремих органів Державної прикордонної служби України», згідно з яким відповідача зараховано на фінансове забезпечення до Військової частини НОМЕР_2 за видатками «Заробітна плата».
27 січня 2023 року відповідно до наказу відповідача від 26 січня 2023 року № 48-ОС «Про особовий склад» на підставі підпункту «г» пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» позивача виключено з всіх видів забезпечення і звільнено з лав Державної прикордонної служби України. Протягом проходження військової служби та січня 2023 року підстав для позбавлення позивача одноразової винагороди за участь у бойових діях не було, оскільки до юридичної відповідальності за порушення, пов`язані із проходженням військової служби, він не притягався, що підтверджується біографічною довідкою, виданою відповідачем, в якій вказано про відсутність будь-яких стягнень.
На підтвердження розумного сумніву та з метою з`ясування порядку розрахунку окресленої допомоги в системі Державної прикордонної служби України, 03 червня 2023 року представником позивача за довіреністю спрямовано запит на публічну інформацію на адресу Адміністрації Державної прикордонної служби України щодо правового регулювання та розрахунку окресленої винагороди військовослужбовцям Держприкордонслужби України.
09 червня 2023 року за № 11/ЗПІ-761-842 представником позивача за довіреністю отримано відповідь від Адміністрації Державної прикордонної служби України на запит від 03 червня 2023 року, в якій наведено, що порядок виплати додаткової винагороди за участь у бойових діях нормативно врегульовано Порядком та умовами виплати на період дії воєнного стану додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженими наказом Міністерства внутрішніх справ України від 26 січня 2023 року № 36, що набрали чинності з 01 лютого 2023 року.
07 липня 2023 року представнику позивача за довіреністю відповідачем надано відповідь від 24 червня 2023 року за № 12/4572-23-Вих з додатками, відповідно до яких у період з 21 грудня 2022 року по 17 січня 2023 року, з метою оборони н.п. Бахмут, утримання позицій, недопущення просування противника вглиб території України та виконання бойового розпорядження Головнокомандувача Збройних Сил України від 12 грудня 2022 року № 9493, бойового наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 12 грудня 2022 року № Ш/25-2864-Е, бойового розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 полковника Євгенія Пікуса Державної прикордонної служби України від 20 грудня 2022 року № БР 4468 ДСК, позивач брав участь у веденні бойових дій (витяг з журналу службово-бойових дій ІНФОРМАЦІЯ_3 від 24 лютого 2022 року № 2-ДСК).
Також з долученого до відповіді від 24 червня 2023 року за № 12/4572-23-Вих витягу з журналу бойових дій 3 прикордонного загону імені Героя України полковника ОСОБА_2 від 31 грудня 2022 року № 133-ДСК можна встановити безпосередню участь позивача у бойових зіткненнях з підрозділами окупаційних військ Російської Федерації у н.п. Бахмут. З карток грошового забезпечення, які отримані позивачем 07 липня 2023 року та були долучені відповідачем до відзиву на позовну заяву у справі № 360/651/23, позивачем встановлено, що у січні 2023 року йому нарахована додаткова винагорода, передбачена вимогами Постанови № 168, у сумі 26 129,03 грн, яка виплачується військовослужбовцям з розрахунку на місяць з пропорційного розміру у 30000,00 грн на період дії воєнного стану.
За твердженням позивача порядок розрахунку додаткової винагороди на період дії воєнного стану пропорційно від 30000,00 грн здійснено відповідачем правильно та наступним чином: 30000,00 грн / 31 день (загальна кількість календарних днів у січні місяці) х 27 днів (з 01 січня 2023 року по 27 січня 2023 року включно – дні проходження військової служби до моменту звільнення) = 26129,03 грн.
Разом з тим, відповідач не нарахував та не виплатив позивачу додаткову винагороду за участь у бойових діях за період з 01 січня 2023 року по 17 січня 2023 року включно з пропорційного розрахунку від часу участі у бойових діях належної до виплати суми від 100 000,00 грн, як це визначено положеннями Постанови № 168. На думку позивача, розрахунок одноразової допомоги за участь у бойових діях проводиться таким чином: 100 000,00 грн (загальна сума належної виплати, передбачена за участь у бойових діях за період календарного місця) – 30 000,00 грн (розмір додаткової винагороди, встановленої Постановою № 168 на період дії воєнного стану) / 31 день (загальна кількість календарних днів у січні місяці) х 17 днів (кількість днів безпосередньої участі у бойових зіткненнях, що відображено у витягах з наказів та журналів) = 38 387,10 грн.
Отже, зазначав позивач, що відповідач протиправно не доплатив йому додаткову винагороду за участь у бойових діях за період з 01 січня 2023 року по 17 січня 2023 року включно у розмірі 38 387,10 грн. Не нарахувавши та не виплативши суму у розмірі 38 387,10 грн за участь у бойових діях протягом січня 2023 року, відповідачем учинено протиправну бездіяльність.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2023 року позов задоволено.
Визнано протиправною бездіяльність 3 прикордонного загону імені Героя України полковника Євгенія Пікуса Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_1 ) щодо неповного нарахування та виплати ОСОБА_1 збільшеної до 100 000,00 грн додаткової винагороди відповідно до пункту 1 Постанови № 168 за 17 діб січня 2023 року.
Зобов`язано 3 прикордонний загін імені Героя України полковника Євгенія Пікуса Державної прикордонної служби України (військову частину НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 відповідно до пункту 1 Постанови № 168 збільшену до 100 000,00 грн додаткову винагороду за 17 діб січня 2023 року.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку, що наказ Адміністрації Держприкордонслужби № 628-АГ потребує обов`язкової державної реєстрації та офіційного опублікування, оскільки саме наказ 628 АГ визначає умови виплати додаткової винагороди у розмірі до 100 000 грн., передбаченої пунктом 1 Постанови № 168.
Апелянт звертає увагу, що суд першої інстанції при ухваленні рішення в частині підтвердження безпосередньої участі позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії взяв до уваги частково документи, які визначені наказом 628-АГ, а саме бойове розпорядження та журнал службово-бойових дій, що додатково підтверджує, що наказ 628-АГ не зачіпає права військовослужбовців.
Пунктом 3 наказу 628 АГ передбачено, що документами, які підтверджують безпосередню участь військовослужбовців у бойових діях або заходах, є:
1) бойовий наказ (бойове розпорядження)
2) журнал бойових дій (службово-бойових дій, вахтовий, навігаційно- вахтовий, навігаційний журнал, журнал ведення оперативної обстановки, бойове донесення або постова відомість під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад чи копії або витяги з них;
3) рапорт (донесення) начальника (командира) підрозділу (групи, загону, екіпажу) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військового звання, прізвища, власного імені та по батькові (за наявності), а також кількості днів участі військовослужбовців у таких діях або заходах.
Відповідач зазначає, що зазначений перелік документів також є вичерпним. Нарахування та виплата збільшеної додаткової винагороди до 100 тис. проводиться у сукупності саме цих трьох документів, які підтверджують безпосередню участь військовослужбовців у бойових діях або заходах.
Відповідно до бойового розпорядження №4468 від 20.12.2022 відділ прикордонної служби №3 переданий в оперативне підпорядкування керівника оборони м. Бахмут ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_4 ». Бойове розпорядження не містить дати закінчення виконання завдань, тому бойове розпорядження діє до прийняття наступного бойового розпорядження.
Також апелянт наголошує, що суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку, що Журналом службово-бойових дій ІНФОРМАЦІЯ_2 полковника ОСОБА_2 від 24 лютого 2022 року № 2-ДСК, Журналом службово-бойових дій ІНФОРМАЦІЯ_2 полковника ОСОБА_2 від 31 грудня 2022 року № 133-ДСК підтверджується в повній мірі безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії за період з 01 по 17.01.2023.
Позивач у період із початку введення в Україні режиму воєнного стану по час виключення зі списків особового складу загону постійно виконував обов`язки військової служби, з урахуванням фактичного часу виконання таких обов`язків, тому позивач в період з 01 січня 2023 року по 27 січня 2023 отримав в повному обсязі додаткову винагороду в розмірі 30000 гривень, що зазначено в архівній відомості за 2023 рік.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач висловив згоду з рішенням місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, задовольнити, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено таке.
ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) проходив службу в лавах Державної прикордонної служби України, у період з 02 вересня 2019 року по 27 січня 2023 року проходив військову службу у 3 прикордонному загоні імені Героя України полковника Євгенія Пікуса Державної прикордонної служби України та у період з 04 вересня 2022 року по 27 січня 2023 року обіймав посаду начальника другої прикордонної застави відділу прикордонної служби № 1, про що свідчать витяг з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 полковника Євгенія Пікуса Державної прикордонної служби України від 04 вересня 2022 року № 2755-ОС «Про особовий склад», витяг з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 полковника Євгенія Пікуса Державної прикордонної служби України від 26 січня 2023 року № 48-ОС «Про особовий склад», витяг з послужного списку капітана запасу ОСОБА_1 від 16 червня 2023 року б/н та довідка Військової частини НОМЕР_1 від 06 липня 2023 року № 12/1722.
Відповідно до витягу з наказу начальника 7 прикордонного загону імені Героя України західного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 19 грудня 2022 року № 402-ВВ «Про особовий склад» з 19 грудня 2022 року військовослужбовець НОМЕР_4 прикордонного загону капітан ОСОБА_1 вибув з підпорядкування першого заступника начальника загону – коменданта прикордонної комендатури швидкого реагування на підставі наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 12 грудня 2022 року № 224-Т.

Згідно з витягом з бойового розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 полковника Євгенія Пікуса від 20 грудня 2022 року № БР 4468 (гриф) «Про проведення ротації», КП-Краматорськ, карта 1:50000, видання 2015 року, з метою оборони Бахмут, утримання позицій, недопущення просування противника вглиб території України та на виконання бойового розпорядження Головнокомандувача Збройних Сил України від 12 грудня 2022 року № 9493, бойового наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 12 грудня 2022 року № 224 (гриф) та розпорядження Адміністрації Державної прикордонної служби України від 13 грудня 2022 року № (гриф)/25-2864-Е наказано:
першому заступнику начальника загону – начальнику штабу до 20:00 21 грудня 2022 року передати до ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » в оперативне підпорядкування керівника оборони м. Бахмут сили та засоби першого відділу прикордонної служби 3 ПРИКЗ для виконання бойових (спеціальних) завдань в районі БАХМУТ за рішенням керівника оборони м. Бахмут (підпункт 1.1. пункту 1);
начальнику першого відділу прикордонної служби 3 ПРИКЗ до 20:00 21 грудня 2022 року вибути в район БАХМУТ, де в подальшому здійснювати виконання визначених бойових (спеціальних) завдань в оперативному підпорядкуванні керівника оборони м. Бахмут в районі БАХМУТ (підпункт 3.1 пункту 3);
до виконання завдань за призначенням залучити о/с першого відділу прикордонної служби 3 ПРИКЗ, відповідно до Додатку № 1 до бойового розпорядження (підпункт 3.2 пункту 3).
Згідно з додатком до бойового розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 20 грудня 2022 року № БР 4468 (гриф) «Про проведення ротації» до виконання бойових (спеціальних) завдань за призначенням залучено особовий склад першого відділу прикордонної служби 3 ПРИКЗ, зокрема капітана ОСОБА_1 , порядковий номер 81.
Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 03 лютого 2023 року № 56-ОС «Про виплату додаткової винагороди» наказано виплатити додаткову винагороду у розмірі 30000,00 грн за період з 01 січня 2023 року по 31 січня 2023 року включно військовослужбовцям ІНФОРМАЦІЯ_2 полковника ОСОБА_2 згідно з Додатком 1.
Відповідно до Списку військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_3 на виплату додаткової винагороди у розмірі 30000,00 грн за січень 2023 року, який є додатком № 1 до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 03 лютого 2023 року № 56-ОС, під порядковим номером 1396 значиться капітан ОСОБА_1 , період проходження служби - з 01 січня 2023 року по 27 січня 2023 року, кількість діб – 27 діб, сума – 26 129,03 грн.
Відповідно до архівної відомості за 2023 рік від 24 травня 2023 року № 161-М позивачу в січні 2023 року виплачено додаткову винагороду 30000 у розмірі 26 129,03 грн за 27 днів січня 2023 року.
Згідно з Журналом службово-бойових дій ІНФОРМАЦІЯ_3 від 24 лютого 2022 року № 2-ДСК на підставі бойового розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 20 грудня 2022 року № БР 4468 ДСК відділ прикордонної служби № 1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , зокрема й позивач – капітан ОСОБА_1 , з метою оборони н.п. Бахмут, утримання позицій, недопущення просування противника вглиб території України та виконання бойового розпорядження Головнокомандуючого Збройних Сил України від 12 грудня 2022 року № 9493, бойового наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 12 грудня 2022 року № 224т та розпорядження Адміністрації Державної прикордонної служби України від 13 грудня 2022 року № Ш/25-2864-Е направлений на ділянку застосування н.п. Бахмут; термін застосування з 21 грудня 2022 року по 17 січня 2023 року ( ОСОБА_3 «Застосування підрозділів прикордонного загону в охороні (обороні) державного кордону або веденні бойових дій»).
Згідно з розділом ІІ. «Облік ведення бойових дій» Журналу бойових дій ІНФОРМАЦІЯ_2 полковника ОСОБА_2 від 31 грудня 2022 року № 133-ДСК на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби № 1 ІНФОРМАЦІЯ_2 полковника Євгенія Пікуса 09 січня 2023 року, 10 січня 2023 року, 12 січня 2023 року відбувалися бойові дії (вогневі ураження).
Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 26 січня 2023 року № 48-ОС «Про особовий склад» капітана ОСОБА_1 (П-007779), начальника другої прикордонної застави відділу прикордонної служби № 1, звільненого з військової служби за підпунктом «г» (через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я) пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у запас, без права носіння військової форми одягу, з 27 січня 2023 року виключено зі списків особового складу загону та всіх видів забезпечення.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.
Спірні правовідносини виникли з приводу наявності підстав для виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, а саме додаткової винагороди до 100 000 гривень в розрахунку на місяць.
Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Одночасно, військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.
Указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, 573/2022 від 12.08.2022 та від 07.11.2022 № 757/2022, № 58/2023 від 06.02.2023 строк дії режиму воєнного стану продовжувався.
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнята Постанова № 168, пунктом 1 якої (із змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.2022 № 1146, яка застосовується з 01.09.2022) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Відповідно до пункту 2-1 Постанови № 168 порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.
З метою виконання вимог Постанови № 168 та з метою врегулювання виплат військовослужбовцям Державної прикордонної служби України Адміністрацією Державної прикордонної служби України було видано наказ від 30.07.2022 № 392/0/81-22-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168» (далі - Наказ № 392-АГ).
Так, згідно пункту 1 Наказу № 392-АГ військовослужбовцям, крім випадків, передбачених цим наказом, які проходять військову службу в Адміністрації Державної прикордонної служби України, регіональних управліннях, органах охорони державного кордону, загонах морської охорони (у тому числі строкову), навчальних закладах, підрозділах спеціального призначення та органах забезпечення (далі органи Держприкордонслужби) з дня призову (прийняття) на військову службу до дня виключення із списків особового складу органу Держприкордонслужби (у зв`язку із звільненням з військової служби) на період дії воєнного стану щомісячно здійснюється виплата додаткової винагороди в розмірі до 30 тисяч гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання відповідно до законодавства України обов`язків військової служби. Додаткова винагорода збільшується до 100 тисяч гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах ведення бойових дій у період здійснення зазначених заходів.
Відповідно до пункту 4 Наказу № 392-АГ підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, здійснюється на підставі сукупності наявної інформації у таких документах: 1) бойового наказу (бойового розпорядження); 2) журналу бойових дій (службово-бойових дій, вахтового, навігаційно-вахтового, навігаційного журналу), журналу ведення оперативної обстановки, бойового донесення (підсумкового, термінового, позатермінового) або постової відомості (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); 3) рапорту (донесення) начальника (командира) підрозділу (тимчасово створеної групи військовослужбовців, зведеного загону, катерів і кораблів Морської охорони, екіпажу літака, вертольоту тощо) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військових звань, прізвищ, імен та по батькові, а також кількості днів участі військовослужбовців у таких діях та заходах.
Пунктом 5 Наказу № 392-АГ передбачено, шо для військовослужбовців, відряджених до органів військового управління Держприкордонслужби, окрім документів, зазначених у пункті 4 цього наказу, безпосередня участь у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, додатково підтверджується довідкою за формою, наведеною у додатку 1 до цього наказу, що видається начальником органу Держприкордонслужби, який веде (вів) бойові дії та, до якого для виконання і завдань відряджені військовослужбовці, із зазначенням періоду (кількості днів) такої участі. Для військовослужбовців Держприкордонслужби, які відряджені до органів військового управління (штабів угрупувань військ (сил) або штабів тактичних груп), включених до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави, у підпорядкування яких вони передані, безпосередня участь у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, підтверджується довідкою, виданою керівником відповідного органу військового управління, з відображенням у ній термінів безпосередньої участі у бойових діях або заходах кожного військовослужбовця. У довідках, передбачених цим пунктом, обов`язково мають зазначатися відомості про підтверджуючі документи, передбачені пунктом 4 цього наказу.
Згідно пункту 11 Наказу № 392-АГ склад органів і підрозділів Держприкордонслужби, які беруть (брали) участь у бойових діях або заходах у відповідних районах ведення бойових дій, визначаються щомісячно наказом Адміністрації Держприкордонслужби відповідно до рішень (наказів, директив, розпоряджень) Головнокомандувача Збройних Сил України. Інформація про військовослужбовців, відряджених з інших органів та підрозділів Держприкордонслужби, дні їх безпосередньої участі у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, подаються начальниками органів Держприкордонслужби (органів військового управління (штабів угрупувань військ (сил) або штабів тактичних груп), включених до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави, до 5 числа щомісячно (у поточному місяці за попередній) в органи, в яких ці військовослужбовці проходять службу, за формою, наведеною у додатку 2 до цього наказу.
Виплата військовослужбовцям додаткової винагороди здійснюється щомісяця (у поточному місяці за попередній) на підставі наказів начальника (командира) органу Держприкордонслужби, а начальникам (командирам) органів Держприкордонслужби - на підставі наказів вищих начальників (командирів). До наказу про виплату додаткової винагороди, виходячи з розміру до 100 тисяч гривень на місяць, в обов`язковому порядку додаються узагальнені дані, отримані з документів, передбачених пунктами 4-6 цього наказу (пункт 12 Наказу № 392-АГ).
09.12.2022 Адміністрацією Державної прикордонної служби України було видано наказ № 628/8/81-22-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168» (далі - Наказ № 628-АГ), який застосовується з 01.12.2022 та в подальшому врегульовував порядок і умови здійснення виплат військовослужбовцям Державної прикордонної служби України додаткової винагороди під час дії воєнного стану, та пунктом 8 якого передбачено, що інформація про військовослужбовців, відряджених з інших органів та підрозділів Держприкордонслужби, дні їх безпосередньої участі у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, подаються начальниками органів Держприкордонслужби (органів військового управління (штабів угрупувань військ (сил) або штабів тактичних груп), включених до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави, до 5 числа щомісячно (у поточному місяці за попередній) в органи, в яких ці військовослужбовці проходять службу, за формою, наведеною у додатку 2 до цього наказу.

Як вже було встановлено судом, згідно з витягом з бойового розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 20 грудня 2022 року № БР 4468 (гриф) «Про проведення ротації», КП-Краматорськ, карта 1:50000, видання 2015 року, з метою оборони Бахмут, утримання позицій, недопущення просування противника вглиб території України та на виконання бойового розпорядження Головнокомандувача Збройних Сил України від 12 грудня 2022 року № 9493, бойового наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 12 грудня 2022 року № 224 (гриф) та розпорядження Адміністрації Державної прикордонної служби України від 13 грудня 2022 року № (гриф)/25-2864-Е наказано:
першому заступнику начальника загону – начальнику штабу до 20:00 21 грудня 2022 року передати до ОТУ «Соледар» в оперативне підпорядкування керівника оборони м. Бахмут сили та засоби першого відділу прикордонної служби 3 ПРИКЗ для виконання бойових (спеціальних) завдань в районі БАХМУТ за рішенням керівника оборони м. Бахмут (підпункт 1.1. пункту 1);
начальнику першого відділу прикордонної служби 3 ПРИКЗ до 20:00 21 грудня 2022 року вибути в район БАХМУТ, де в подальшому здійснювати виконання визначених бойових (спеціальних) завдань в оперативному підпорядкуванні керівника оборони м. Бахмут в районі БАХМУТ (підпункт 3.1 пункту 3);
до виконання завдань за призначенням залучити о/с першого відділу прикордонної служби 3 ПРИКЗ, відповідно до Додатку № 1 до бойового розпорядження (підпункт 3.2 пункту 3).
Згідно з додатком до бойового розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 20 грудня 2022 року № БР 4468 (гриф) «Про проведення ротації» до виконання бойових (спеціальних) завдань за призначенням залучено особовий склад першого відділу прикордонної служби 3 ПРИКЗ, зокрема капітана ОСОБА_1 , порядковий номер 81.
До розділу 1 Журналу службово-бойових дій ІНФОРМАЦІЯ_2 полковника ОСОБА_2 від 24 лютого 2022 року № 2-ДСК обліковуються бойові розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) починаючи з 24.02.2022, зокрема за грудень 2022 року та січень 2023 року на підставі яких військовослужбовці виконують завдання.
В свою чергу до розділу 2 Журналу службово-бойових дій 3 прикордонного загону імені Героя України полковника ОСОБА_2 від 24 лютого 2022 року № 2-ДСК починаючи з 24.02.2022, зокрема за січень 2023 року вносились дані щодо вогневого ураження або безпосереднього зіткнення з противником.
Застосування позивача до виконання завдань завершилось 12.01.2023, що підтверджується Журналом службово-бойових дій ІНФОРМАЦІЯ_2 полковника Євгенія Пікуса від 31 грудня 2022 року № 133-ДСК.
Задовольняючи позов, суд дійшов висновку, що витягом з бойового розпорядження від 20 грудня 2022 року № БР 4468 (гриф) «Про проведення ротації», Журналом службово-бойових дій ІНФОРМАЦІЯ_3 від 24 лютого 2022 року № 2-ДСК, Журналом бойових дій ІНФОРМАЦІЯ_2 полковника Євгенія Пікуса від 31 грудня 2022 року № 133-ДСК у повній мірі підтверджена безпосередня участь позивача в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії протягом спірного періоду.
Суд першої інстанції зазначив, що в період з 21 грудня 2022 року по 17 січня 2023 року (спірний період з 01 січня 2023 року по 17 січня 2023 року) позивач перебував на території Донецької області, а саме у м. Бахмут.
Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 грудня 2022 року за № 1668/39004 (зі змінами), територіальні громади Донецької та Луганської областей є територіальними громадами, які віднесені до територій, на яких ведуться (велись) бойові дії (територій можливих бойових дій).
Відповідно до наказу Головнокомандувача Збройних Сил України від 02 лютого 2023 року № 26 «Про визначення районів ведення воєнних (бойових) дій» серед іншого Донецька область Бахмутський район: Званівська сільська територіальна громада, Бахмутська міська територіальна громада, Соледарська міська територіальна громада, Світлодарська міська територіальна громада, Торецька міська територіальна громада в період з 01 січня 2023 року по 31 січня 2023 року входять до переліку районів ведення воєнних (бойових) дій.
Тому суд дійшов висновку, що оскільки за наказом Головнокомандувача Збройних Сил України «Про визначення районів ведення воєнних (бойових) дій» від 02 лютого 2023 року № 26 територія м. Бахмут Бахмутської міської територіальної громади Бахмутського району Донецької області з 01 січня 2023 року по 31 січня 2023 року включно була визначена територією ведення воєнних (бойових) дій, позивач має право на отримання збільшеної до 100 000,00 грн додаткової винагороди пропорційно кількості діб проходження служби та виконання завдань за період з 01 січня 2023 року по 17 січня 2023 року, а саме за 17 діб січня 2023 року.

Проте, з такими висновками місцевого суду не може погодитись судова колегія апеляційного суду.
Згідно зі статтею 16 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» умови грошового забезпечення військовослужбовців та оплати праці працівників Державної прикордонної служби України визначаються законодавством.
Частиною 2 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011) передбачено, що до складу грошового забезпечення входять:
- посадовий оклад, оклад за військовим званням;
- щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);
- одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Відповідно до частини 4 статті 9 Закону № 2011 грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Пунктом 3 постанови КМ України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» встановлено, що виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації.
Адміністрація Держприкордонслужби відсутня у цьому переліку.
З урахуванням цього, а також віднесення МВС до органів, якими спрямовується і координується діяльність Держприкордонслужби, Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України затверджена наказом саме Міністерства внутрішніх справ України від 25 червня 2018 року № 558, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 23 липня 2018 року за № 854/32306 (далі - Наказ МВС №558).
Цей наказ містить загальні положення щодо правил та умов виплати грошового забезпечення відповідача та аналогічно із Законом № 2011 передбачає у його структурі таку складову, як одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 постановлено ввести в Україні воєнний стан із 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Цей строк неодноразово продовжувався аналогічними Указами та наразі триває.
28 лютого 2022 року на виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України була прийнята Постанова № 168.
Пункт 1 Постанови № 168 передбачає, що військовослужбовцям Державної прикордонної служби виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
В подальшому,  Постанова № 168 була доповнена пунктом 2-1 (зміни внесені постановою Кабінету Міністрів України від 07 липня 2022 року № 793 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168»), яким установлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів. 
Згідно з пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 07 липня 2022 року № 793 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168», вказаний пункт 2-1 Постанови № 168 підлягає застосуванню з 24 лютого 2022 року. 
В свою чергу, на виконання Постанови № 168 та з метою врегулювання виплати військовослужбовцям Державної прикордонної служби України додаткової винагороди та підвищення рівня їх соціального захисту Адміністрацією Державної прикордонної служби України прийнято: наказ від 31.03.2022 №164-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168» (далі - наказ 164-АГ), застосовується з 24 лютого 2022 року; наказ від 30.07.2022 №392-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168», застосовується з 01 серпня 2022 року (далі - наказ 392-АГ) та наказ від 09.12.2022 №628-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168» (далі - наказ 628-АГ), який набирає чинності та застосовується з 01.12.2022 (цей наказ застосовувався за період грудень 2022 року – січень 2023 року). 
Накази №164-АГ, №392-АГ, №628-АГ Адміністрації Держприкордонслужби видано на реалізацію пункту 2-1 Постанови № 168 з метою врегулювання порядку і умов здійснення виплат військовослужбовцям Державної прикордонної служби України додаткової винагороди під час дії воєнного стану, про що зазначено в преамбулах вказаних наказів. 
Таким чином, зазначені накази Адміністрації Держприкордонслужби не зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян та не мають міжвідомчого характеру, не створюють нових норм, а лише конкретизують порядок підтвердження однієї з умов виплати додаткової винагороди у розмірі до 100 000 грн, передбаченої пунктом 1 Постанови № 168, а саме регламентують порядок підтвердження безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії. 

Колегія суддів звертає увагу, що Наказ №164-АГ виданий до того, як була ухвалена Постанова № 793, а редакція пункту 1 (абзац другий) Постанови № 168 (на дату видання Наказу №164-АГ) передбачала, що «виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників)».
Після того, як набрала чинність Постанова № 793, якою, пригадаєм, Постанова №168 була доповнена пунктом 21, умови виплати додаткової винагороди на період дії воєнного стану, відтак, мали бути визначені відповідним міністерством.
Порядок та умови виплати на період дії воєнного стану додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, які визначають механізм виплати на період дії воєнного стану військовослужбовцям Державної прикордонної служби України додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 Постанови № 168, були затверджені Наказом Міністерства внутрішніх справ України 26 січня 2023 року №36 та зареєстровані в Міністерстві юстиції України 31 січня 2023 року за № 196/39252.
Зазначені Порядок та умови введені в дію з 01 лютого 2023 року, а тому не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.
Зважаючи також на те, коли були затверджені наступні порядок та умови виплати на період дії воєнного стану додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, колегія суддів вимушена констатувати також, що протягом періоду, якого стосується спір у цій справі Міністерство внутрішніх справ України не затвердило порядку, який би визначав умови виплати додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 Постанови № 168.
Поза тим, Накази №164-АГ, №392-АГ, №628-АГ щодо впорядкування виплати додаткової винагороди залишаються чинними і щонайменше протягом спірного періоду регулювали ті питання, які необхідні для належного виконання пункту 1 Постанови № 168.
За частиною першою статті 8 Закону України від 03.04.2003 № 661-ІV «Про Державну прикордонну службу» (далі - Закон № 661-ІV) керівництво Державною прикордонною службою України та діяльністю центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, здійснює Голова Державної прикордонної служби України. 
Відповідно до п.3,4 ч. l ст. 19 цього Закону (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) одними із обов`язків державної прикордонної служби України є припинення у взаємодії з відповідними правоохоронними органами збройних конфліктів та інших провокацій на державному кордоні України та участь у взаємодії із Збройними Силами України та іншими військовими формуваннями у відбитті вторгнення або нападу на територію України збройних сил іншої держави або групи держав. 
Відповідно до пункту 9 Положення про Адміністрацію Державної прикордонної служби України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 533 (далі - Положення), Адміністрація Держприкордонслужби в межах повноважень, передбачених законом, на основі і на виконання Конституції та законів України, актів Президента України та постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України та наказів МВС видає директиви, накази організаційно-розпорядчого характеру, організовує та контролює їх виконання. 
Згідно пункту 10 цього Положення Адміністрацію Держприкордонслужби очолює Голова Держприкордонслужби.
Назване Положення не передбачає оприлюднення цих актів, зокрема і як умову, з якою пов`язується їхня чинність.
Аналізуючи написані вище положення пункту 21 Постанови № 168 у зіставленні з Наказами №164-АГ, №392-АГ, №628-АГ через призму того, чи правомірним (дозволеним, правним, легітимним) є застосування положень цих наказів для визначення/підтвердження безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії у період здійснення зазначених заходів (як умови для виплати додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 Постанови № 168, у розмірі до 100000,00 грн) колегія суддів дійшла висновку, що це застосування має як юридичне підґрунтя, так і раціональне пояснення.  
Голова Держприкордонслужби відповідальний за очолюваний ним орган і Накази №164-АГ, №392-АГ, №628-АГ, які він видав в умовах дії воєнного стану на виконання указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 і № 69 та Постанови № 168, має правну основу.
Приписи пункту 1 Постанови № 168 пов`язують виплату військовослужбовцям  додаткової винагороди у [збільшеному] розмірі до 100000,00 грн з безпосередньою участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.
Колегія суддів гадає, що текстуальний виклад цієї частини пункту 1 Постанови №168 (щодо умов для виплати військовослужбовцям додаткової винагороди у [збільшеному] розмірі до 100000,00 грн) має широкий зміст, що за певних умов могло б спричиняти неоднакове її розуміння та застосування, наслідком чого може бути необґрунтована невиплата військовослужбовцю додаткової винагороди або, навпаки, виплата за відсутності для цього підстав.
Для належного виконання пункту 1 Постанови № 168 і виплати додаткової винагороди військовослужбовцям з урахуванням їхньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, Голова Держприкордонслужби затвердив Накази №164-АГ, №392-АГ, №628-АГ, у яких, серед іншого, написано, що треба розуміти під терміном «безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів» (далі також - бойові дії або заходи).
З погляду колегії суддів, Голова Держприкордонслужби, який здійснює безпосереднє військове керівництво цим органом, організовує виконання покладених на неї завдань і функцій, затверджує кошториси, плани використання бюджетних коштів, штатні розписи структурних підрозділів, своїми Наказами №164-АГ, №392-АГ, №628-АГ затвердив акти, якими мало б керуватися командування структурних підрозділів для належного підтвердження участі військовослужбовців Держприкордонслужби у бойових діях і заходах, за що цим військовослужбовцям належить виплатити додаткову винагороду, що ніяким чином не звужує прав військовослужбовців на її отримання.
Пам`ятаючи також про те, що Держприкордонслужба є правоохоронним органом спеціального призначення і виконує свої завдання в умовах дії воєнного стану, колегія суддів не має підстав заперечити обов`язковість дотримання вимог Наказів №164-АГ, №392-АГ, №628-АГ, які націлені головно на те, щоб розкрити/роз`яснити зміст положень пункту 1 Постанови № 168 (з уваги на функції Держприкордонслужби) і організувати порядок їх виконання/реалізації, позаяк йдеться про військовослужбовців та публічні кошти.
Відповідно до частин першої, другої статті 7 КАС України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.
З наведених міркувань колегія суддів дійшла висновку, що протягом спірного періоду командування Військової частини НОМЕР_1 діяло правомірно, коли у свій діяльності та в умовах дії воєнного стану дотримувалося затверджених Наказами №164-АГ, №392-АГ, №628-АГ вимог та діяло відповідним чином.
У контексті цього спору це означає, що Військова частина НОМЕР_1 мала б пов`язувати виплату додаткової винагороди у розмірі до 100000,00 грн з виконанням військовослужбовцем завдань, які перелічені у Наказах №164-АГ, №392-АГ, №628-АГ. 
Отже, стосовно того чи можуть застосовуватися Накази №164-АГ, №392-АГ, №628-АГ до правовідносин, які виникають між військовослужбовцями Держприкордонслужби та командуванням військових частин у зв`язку з їх використанням для визначення порядку і умов виплати додаткової винагороди згідно з пунктом 21 Постанови № 168, колегія суддів відповідає, що затверджені Наказами №164-АГ, №392-АГ, №628-АГ положення для реалізації положень пункту 1 Постанови № 168 підлягають застосуванню до спірних відносин.
Аналогічні правові висновки викладено в постанові Верховного Суду від 22 листопада 2023 року в справі № 520/690/23 у схожих правовідносинах, а також у постанові Верховного Суду від 21 грудня 2023 року в справі № 200/193/23 у подібних правовідносинах.

Пунктом 2 Наказу 164-АГ передбачено, під терміном "безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки i оборони, вiдсiчi i стримування збройної агресії в період здійснення зазначених заходів" (далі - бойові дії або заходи) слід розуміти виконання військовослужбовцем: бойових завдань у складі військової частини (підрозділу), яка веде воєнні (бойові) дії у складі створених (діючих) угруповань військ (сил) Сил оборони держави (визначених Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України) в районі ведення воєнних (бойових) дій; бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення створених (діючих) угруповань військ (сил) Сил оборони держав и безпосередньо в районі ведення бойових дій згідно з бойовими розпорядженнями; бойових завдань з ведення руху опору на територіях України, тимчасово окупованих ( захоплених) противником; завдань з ведення оперативної (військової, спеціальної) розвідки в районі ведення бойових дій або на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником; бойових завдань з відбиття збройного нападу (вогневого ураження) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій); бойових завдань з пошуку, виявлення та знешкодження диверсiйнорозвiдувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб) (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій); виконання бойових завдань з вогневого ураження повітряних цілей (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій); здійснення заходів з виводу сил та засобів з-під удару противника (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій); виконання польотів, пов`язаних з евакуацію військовослужбовців, цивільного населення, озброєння та інших матеріальних засобів з районів бойових дій; виконання бойових завдань кораблями, катерами, морськими суднами в морській, річковій акваторії (у т.ч. поза межами 
Відповідно до пункту 3 Наказу 164-АГ склад органів та підрозділів Держприкордонслужби, які брали участь у бойових діях або заходах у відповідних районах ведення бойових дій, визначати наказом Голови Державної прикордонної служби України у відповідності до рішень (наказів, директив, розпоряджень) Головнокомандувача Збройних Сил України. Документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходів здійснювати на підставі одного з таких документів: бойового наказу (бойового розпорядження); журналу бойових дій (вахтового журналу) або журналу ведення оперативної обстановки або бойового донесення (підсумкове, термінове, позатермiнове) або постових відомостей (під час охорони об`єкту, на який було здійснено збройний напад, або артилерійський ракетний обстріл); рапорту (донесення) начальника (командира) підрозділу (тимчасово створеної групи військовослужбовців, зведеного загону, КрМО, КаМО, екіпажу літака, вертольоту тощо) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військових звань, прізвищ, імен та по-батькові, а також кількості днів участі військовослужбовців у таких діях та заходах. 
Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах, начальникам регіональних управлінь та органів Держприкордонслужби, які ведуть (вели) бойові дії та до яких відряджені військовослужбовці, надавати останнім довідку про участь у вказаних заходах із зазначенням періоду (кількості днів) такої участі (додаток 1). 
Зазначений перелік документів є вичерпним. 

Пунктом 2 Наказу 392-АГ визначено, що заходами, передбаченими абзацом другим пункту 1 цього наказу, визначається виконання у відповідні дні військовослужбовцем: 
1) бойових завдань із ведення руху опору на тимчасово окупованій території України; 
2) бойових завдань з пошуку, виявлення та знешкодження диверсійно-розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб), поєднаних з безпосереднім контактом з такими групами, формуваннями, особами; 
3) бойових завдань у районах безпосереднього ведення бойових дій з виявлення та вогневого ураження повітряних цілей; 
4) польотів у районах безпосереднього ведення бойових дій або ведення повітряного бою, а також заходів з виводу повітряних суден з-під удару противника з виконанням зльоту; 
5) бойових (спеціальних) завдань у районах безпосереднього ведення бойових дій кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії, поєднаних з вогневим ураженням або безпосереднім зіткненням з противником; 
6) бойових завдань з відбиття збройного нападу (безпосереднього вогневого ураження) на об`єкти, що охороняються, у тому числі бойові позиції, блокпости, контрольно-пропускні пункти, спостережні пункти, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою за умови безпосереднього зіткнення з противником або нанесення руйнувань чи пошкоджень цим об`єктам під час вогневого ураження; 
7) бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення (в межах району виконання бойових (спеціальних) завдань органом (підрозділом, у тому числі зведеним) Держприкордонслужби оборони або наступу, контрнаступу, контратаки) під час перебування у складі військового управління, штабу угрупування військ (сил) або штабу тактичної групи, включеної до складу діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави; 
8) бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення органів Держприкордонслужби або їх підрозділів (у тому числі зведених), які виконують завдання у складі діючих угрупувань військ органів військового управління, військової частини (підрозділів), угрупувань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районі ведення бойових дій згідно з бойовим розпорядженням, поєднане з вогневим ураженням або безпосереднім зіткненням з противником. 
Пунктом 4 Наказу 392-АГ передбачено, що підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, здійснюється на підставі сукупності наявної інформації у таких документах: 
1) бойового наказу (бойового розпорядження); 
2) журналу бойових дій (службовобойових дій, вахтового, навігаційно-вахтового, навігаційного журналу), журналу ведення оперативної обстановки, бойового донесення (підсумкового, термінового, позатермінового) або постової відомості (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); 
3) рапорту (донесення) начальника (командира) підрозділу (тимчасово створеної групи військовослужбовців, зведеного загону, катерів і кораблів Морської охорони, екіпажу літака, вертольоту тощо) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військових звань, прізвищ, імен та по батькові, а також кількості днів участі військовослужбовців у таких діях та заходах. 
Відповідно до пункту 11 Наказу 392-АГ склад органів і підрозділів Держприкордонслужби, які беруть (брали) участь у бойових діях або заходах у відповідних районах ведення бойових дій, визначаються щомісячно наказом Адміністрації Держприкордонслужби відповідно до рішень (наказів, директив, розпоряджень) Головнокомандувача Збройних Сил України. 
Інформація про військовослужбовців, відряджених з інших органів та підрозділів Держприкордонслужби, дні їх безпосередньої участі у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, подаються начальниками органів Держприкордонслужби (органів військового управління (штабів угрупувань військ (сил) або штабів тактичних груп), включених до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави, до 5 числа щомісячно (у поточному місяці за попередній) в органи, в яких ці військовослужбовці проходять службу, за формою, наведеною у додатку 2 до цього наказу. 
Тобто, для нарахування та виплати збільшеної додаткової винагороди необхідна інформація, зокрема про позивача, у відповідності до Додатку 2 пункту 11 Наказу 392-АГ, з зазначенням підстав. 

Абзацом 2 пункту 1 Наказу 628-АГ встановлено,  що додаткова винагорода збільшується до 100 000 гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах ведення бойових дій у період здійснення зазначених заходів. 
Пунктом 2 наказу 628-АГ визначено, що до безпосередньої участі у бойових діях або заходах належать виконання військовослужбовцем у районах ведення бойових дій: 
1) бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення в межах району виконання бойових (спеціальних) завдань органом Держприкордонслужби (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) під час перебування у складі штабу відповідного органу військового управління Збройних Сил України, угрупування військ (сил) або штабу тактичної групи, включеної до складу діючих угруповань військ (сил), та за умови вогневого ураження безпосереднього зіткнення з противником; 
2) бойових (спеціальних) завдань із усебічного забезпечення органів Держприкордонслужби або їх підрозділів (у тому числі зведених), які згідно з бойовим розпорядженням виконують завдання у складі органів військового управління, військової частини (підрозділів), угрупувань військ, інших складових сил оборони, та за умови вогневого ураження або безпосереднього зіткнення з противником; 
3) бойових завдань з відбиття збройного нападу на об`єкти, що охороняються, нанесення вогневого ураження на об`єкти, що охороняються (у тому числі бойові позиції, блокпости, контрольно-пропускні пункти, спостережні пункти), звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою, за умови безпосереднього вогневого контакту з противником або нанесення руйнувань чи пошкоджень цим об`єктам під час збройного нападу (вогневого ураження); 
4) бойових (спеціальних) завдань з пошуку, виявлення та знешкодження диверсійно-розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб) в умовах безпосереднього зіткнення або взаємного вогневого контакту з противником; 
5) бойових завдань з виявлення та вогневого ураження повітряних цілей; 
6) польотів, ведення повітряного бою, а також заходів з виводу повітряних суден з-під удару противника з виконанням зльоту згідно з бойовими розпорядженнями; 
7) бойових (спеціальних) завдань екіпажами кораблів, катерів, суден забезпечення Держприкордонслужби в морській та річковій акваторіях, поєднаних з вогневим ураженням або безпосереднім зіткненням з противником, а також при виконанні бойових завдань щодо пошуку (тралення) та знешкодження (знищення) мін, вибухонебезпечних предметів. 
Зазначений перелік бойових (спеціальних) завдань є вичерпним та застосовується до різних підрозділів органів охорони державного кордону окремо, оскільки кожен підрозділ виконує завдання в межах свого призначення. 
Проте, основною умовою виконання бойових (спеціальних) завдань є вогневе ураження або безпосереднє зіткнення з противником. Кожне вогневе ураження або безпосереднє зіткнення з противником фіксується окремо в Журналі бойових дій.
Пунктом 3 наказу 628-АГ передбачено, що документами, які підтверджують безпосередню участь військовослужбовців у бойових діях або заходах, є: 
1) бойовий наказ (бойове розпорядження);
2) журнал бойових дій (службово-бойових дій, вахтовий, навігаційновахтовий, навігаційний журнал, журнал ведення оперативної обстановки, бойове донесення або постова відомість під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад чи копії або витяги з них;
3) рапорт (донесення) начальника (командира) підрозділу (групи, загону, екіпажу) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військового звання, прізвища, власного імені та по батькові (за наявності), а також кількості днів участі військовослужбовців у таких діях або заходах. 
Зазначений перелік документів також є вичерпним. 
Відповідно до пункту 7 наказу 628-АГ для військовослужбовців, відряджених до органів військового управління Держприкордонслужби, окрім документів, зазначених у пункті 3 цього наказу, безпосередня участь у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, додатково підтверджується довідкою за формою, наведеною у додатку 1 до цього наказу, що видається начальником органу Держприкордонслужби, який веде (вів) бойові дії та, до якого для виконання завдань відряджені військовослужбовці, із зазначенням періоду (кількості днів) такої участі. 
Для військовослужбовців Держприкордонслужби, які відряджені до органів військового управління (штабів угрупувань військ (сил) або штабів тактичних груп), включених до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави, у підпорядкування яких вони передані, безпосередня участь у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, підтверджується довідкою, виданою керівником відповідного органу військового управління, з відображенням у ній термінів безпосередньої участі у бойових діях або заходах кожного військовослужбовця. 
У довідках, передбачених цим пунктом, обов`язково мають зазначатися відомості про підтверджуючі документи, передбачені пунктом 3 цього наказу. 
Відповідно до пункту 8 наказу 628-АГ склад органів і підрозділів Держприкордонслужби, які беруть (брали) участь у бойових діях або заходах у відповідних районах ведення бойових дій, визначаються щомісячно наказом Адміністрації Держприкордонслужби відповідно до рішень (наказів, директив, розпоряджень) Головнокомандувача Збройних Сил України. 
Інформація про військовослужбовців, відряджених з інших органів та підрозділів Держприкордонслужби, дні їх безпосередньої участі у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, подаються начальниками органів Держприкордонслужби (органів військового управління (штабів угрупувань військ (сил) або штабів тактичних груп), включених до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави, до 5 числа щомісячно (у поточному місяці за попередній) в органи, в яких ці військовослужбовці проходять службу, за формою, наведеною у додатку 2 до цього наказу. 

Відповідно до частини 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підтвердження відсутності у позивача права на отримання спірної винагороди відповідач зазначав, що до розділу 2 Журналу службово-бойових дій 3 прикордонного загону імені Героя України полковника Євгенія Пікуса від 24 лютого 2022 року № 2-ДСК починаючи з 24.02.2022, зокрема за січень 2023 року вносились дані щодо вогневого ураження або безпосереднього зіткнення з противником.
Згідно з розділом ІІ. «Облік ведення бойових дій» Журналу бойових дій ІНФОРМАЦІЯ_2 полковника ОСОБА_2 від 31 грудня 2022 року № 133-ДСК на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби № 1 ІНФОРМАЦІЯ_2 полковника Євгенія Пікуса 09 січня 2023 року, 10 січня 2023 року, 12 січня 2023 року відбувалися бойові дії (вогневі ураження).
Застосування позивача до виконання завдань завершилось 12.01.2023, що підтверджується Журналом службово-бойових дій ІНФОРМАЦІЯ_2 полковника Євгенія Пікуса від 31 грудня 2022 року № 133-ДСК.
Крім того, відповідач вказав, що за січень 2023 року, начальником підрозділу в якому проходив службу позивач, рапортом на отримання додаткової винагороди підвищеної до 100 000 грн. позивач не подавався у зв`язку з тим, що за даний період останній фактично не приймав безпосередньої участі у бойових діях та не забезпечував здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії як передбачено в пункті 1 Постанови №168, в редакції, що діяла на момент спірних правовідносин.
Відповідач посилався на те, що згідно наказу начальника загону від 24.01.2023 №22-ВВ позивач вибув на лікування з 18.01.2023 у м. Хмельницький та наказом від 26.01.2023 закінчив лікування 25.01.2023, також в м. Хмельницький.
В свою чергу, в розділі ІІ Журналу бойових дій від 31.12.2022 №133-ДСК залучення позивача завершується 12.01.2023.
Позивачем такі твердження не спростовані.
У позовній заяві позивач прямо не вказує, що приймав участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів безпосередньо в районах ведення бойових дій. Позовна заява містить загальні твердження про наявність у позивача права на спірні виплати через виконання бойових наказів.
Водночас, конкретних періодів часу участі у бойових діях або заходах не наводить, не зважаючи на необхідність їх визначення для застосування пропорційності, що передбачена пунктом 1 Постанови № 168.
За правилами статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Судом на підставі наявних в матеріалах справи доказів не встановлені обставини безпосередньої участі позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів.
Відтак, відсутня обов`язкова умова виникнення права на спірні виплати, що виключає задоволення позовних вимог.
Водночас, матеріали справи не містять належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів безпосередньої участі позивача в спірний період у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, його безпосереднього перебування в районах у період здійснення зазначених заходів, а також кількості днів участі у таких діях та заходах.
При цьому суд зазначає, що лише сам факт виконання позивачем бойових завдань на підставі бойових розпоряджень (наказів), не є достатньою підставою для нарахування та виплати додаткової грошової винагороди у розмірі 100000 гривень, яка передбачена пунктом 1 Постанови № 168. 
Разом з цим, матеріали справи не містять належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів безпосередньої участі позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, його безпосереднього перебування в районах у період здійснення зазначених заходів, а також кількості днів участі у таких діях та заходах.
Крім того, виконання бойових розпоряджень та участь у бойових діях або забезпечені здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії не є тотожними поняттями. Суду не надано доказів на підтвердження конкретних проміжків часу, в яких позивач приймав участь у бойових діях та заходах, що передбачені пунктом 1 Постанови № 168. Визнання того, що позивач весь час приймав участь у зазначених діях та заходах не відповідає встановленому Постановою № 168 пропорційному підходу до визначення розміру додаткової винагороди.
Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які відображають принципи адміністративної процедури.
Згідно зі статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Згідно із статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно зі статтею 245 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Реальність (справжність та правдивість) конкретної обставини фактичної дійсності не може бути сприйнята доведеною виключно через неспростування одним із учасників справи (навіть суб`єктом владних повноважень) декларативно проголошеного, але не доказаного твердження іншого учасника справи, позаяк протилежне явно та очевидно прямо суперечить меті правосуддя – з`ясування об`єктивної істини у справі.
Правильність саме такого тлумачення змісту ч.1 ст.77 та ч.2 ст.77 КАС України підтверджується правовим висновком постанови Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2020 по справі № 520/2261/19, де указано, що визначений ст. 77 КАС України обов`язок відповідача – суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.
З огляду на викладене вище, апеляційний суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню в повному обсязі. 
Решта доводів та аргументів сторін висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення допустив порушення норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення місцевого суду – скасуванню.
Відповідно до положень ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.
Витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані зі сплатою судового збору, за діючим процесуальним законодавством відшкодуванню не підлягають.
Керуючись статтями 250, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства  України,         

                                                    ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 – задовольнити.
Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2023 року у справі № 360/757/23– скасувати.
Прийняти нову постанову.
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до 3 прикордонного загону імені Героя України полковника Євгенія Пікуса Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії – відмовити повністю.
Повне судове рішення – 11 січня 2024 року.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                             І. В. Сіваченко

Судді                                                                        А. А. Блохін

                                                                                                                                                                                                                            І. Д. Компанієць