ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 544/1957/23  Номер провадження 33/814/323/24	Головуючий у 1-й інстанції Сайко О. О.  Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.	

Категорія

ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2024 року 	м. Полтава	

Суддя Полтавського апеляційного суду Карпушин Г.Л., за участі секретаря судового засідання Буйнової О.П., -
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Пирятинського районного суду Полтавської області від 07 листопада 2023 року, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Пирятинського районного суду Полтавської області від 07 листопада 2023 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, провадження у справі при притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.
Цією постановою гр. ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що 14 липня 2023 року близько 13 год. 00 хв. на 160 км+700 м автодороги Київ-Харків-Довжанський, в напрямку м. Київ, він, керуючи автомобілем Volkswagen Touareg д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожню обстановку, стан дорожнього покриття, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв зіткнення з автомобілем Scania R500 д.н.з. НОМЕР_2 з напівпричепом Schmitz д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався в попутному напрямку, в результаті чого автомобіль Volkswagen Touareg відкинуло на металевий відбійник та обидва транспортні засоби та відбійник отримали механічні пошкодження, чим порушив п. 12.1 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.
Не погодившись із вказаною постановою, її в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 , подавши апеляційну скаргу, в якій просив постанову Пирятинського районного суду Полтавської області від 07 листопада 2023 року скасувати і закрити провадження у справі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції при розгляді даної справи допустив спрощений підхід, не призначив експертизу, не виконав вимоги ст.280 КУпАП, не з`ясував інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дослідивши надані докази, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 14 липня 2023 року близько 13 год. 00 хв. на 160 км+700 м автодороги Київ-Харків-Довжанський, в напрямку м. Київ, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Volkswagen Touareg д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожню обстановку, стан дорожнього покриття, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв зіткнення з автомобілем Scania R500 д.н.з. НОМЕР_2 з напівпричепом Schmitz д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався в попутному напрямку, в результаті чого автомобіль Volkswagen Touareg відкинуло на металевий відбійник та обидва транспортні засоби та відбійник отримали механічні пошкодження, чим порушив п. 12.1 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.
Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладаючи адміністративне стягнення у вигляді штрафу, суд першої інстанції виходив з того, що фактично це адміністративне правопорушення встановлено та підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії АДД№045213від 14.07.2023, де зазначені фактичні обставини вчинення правопорушення; схемою до нього, де позначена дорожня обстановка, розташування транспортних засобів після ДТП, місце зіткнення транспортних засобів та транспортного засобу з металевою огорожею, стан дорожнього покриття (мокре); письмовими поясненнями іншого учасника ДТП водія ОСОБА_2 , фотосвітлинами та відео місця події, які надав ОСОБА_1 , з яких вбачаються механічні ушкодження його транспортного засобу та стан дорожнього покриття (наявність калюж після дощу).

З такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції погоджується, з огляду на наступне.
Згідно з положеннями ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно ст. 252 КУпАП Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За змістом закону, протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до ст. 251 КУпАП є одними із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення.
Порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ст. 124 КУпАП.
Тобто обов`язковими умовами настання адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП є: наявність діяння у вигляді порушення учасником дорожнього руху правил дорожнього руху; наслідків у вигляді пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна; наявність причинного зв`язку між порушенням правил дорожнього руху та настанням наслідків у вигляді пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Правила дорожнього руху, затверджені постановою  Кабінетом Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. 
Згідно із п.12.1 ПДР України, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

З долучених до матеріалів справи доказів вбачається, що ОСОБА_1 під час здійснення випередження т/з Scania R500 його т/з Volkswagen Touareg рухаючись зі швидкістю 90 км/год знаходився позаду, на смузі ліворуч від т/з Scania. Оскільки від автомобіля Scania з-під колес були щільні бризки, видимості не було, ОСОБА_1 прийняв рішення на пришвидшення до 100 км/год. Зрівнявшись з автомобілем Scania на відстані 5 метрів від себе він побачив на дорожньому покритті калюжу, наїжджання на яку на зазначеній швидкості призвело до того, що транспортний засіб відкинуло спочатку вліво до відбійника, а потім до т/з Scania, в потім знову у відбійник. Із пояснень ОСОБА_1 також вбачається, що в той момент була сильна злива, що зменшувало видимість фури та дорожньої обстановки взагалі.

Відповідно до п.1.10 ПДР України, недостатня видимість - видимість дороги в напрямку руху менше 300 м у сутінках, в умовах туману, дощу, снігопаду тощо.
Згідно із п.п.12.1-12.3 ПДР України, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним. У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги.
У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Відтак, Правилами дорожнього руху за умови недостатньої видимості на водія покладається обов`язок бути максимально уважним та знизити швидкість задля уникнення аварійних ситуацій. Натомість, із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Volkswagen Touareg д.н.з. НОМЕР_1 , дійсно не врахував дорожню обстановку, стан дорожнього покриття та не вибрав безпечної швидкості руху і не впорався з керуванням та скоїв зіткнення з автомобілем Scania R500 д.н.з. НОМЕР_2 з напівпричепом Schmitz д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався в попутному напрямку, в результаті чого автомобіль Volkswagen Touareg відкинуло на металевий відбійник та обидва транспортні засоби та відбійник отримали механічні пошкодження.
Схема ДТП, відеозапис із місця скоєння пригоди, пояснення учасників дорожньої пригоди, протокол про адміністративне правопорушення в своїй сукупності, були прийняті судом до уваги як належні докази, на підставі яких суд дійшов висновку про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП та визнав його винуватим в скоєній дорожній пригоді.
Доводи апеляційної скарги вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують та не містять посилань на докази, які б свідчили про їх помилковість.
Фактично доводи скарги зводяться до незгоди з відмовою в проведенні експертизи щодо стану дорожнього покриття, незадовільний стан якого, на думку апелянта, призвів до наслідків дорожньої пригоди.
Відхиляючи доводи скарги, апеляційний суд звертає увагу, що у відповідності до п. 12.1 ПДР водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Як вбачається із матеріалів справи, зокрема, особистих пояснень ОСОБА_1 , на час скоєння дорожньої пригоди стан дорожнього покриття був мокрий, йшов сильний дощ, тобто мали місце погодні чинники, які водій, при обранні швидкості руху та здійсненні маневрів, був зобов`язаний враховувати.
В даній дорожній ситуації, зважаючи на мокрий стан дорожнього покриття, наявність опадів у вигляді зливи, які призвели до утворення калюж на дорозі, ОСОБА_1 мав обрати безпечну швидкість для контролю руху та керування автомобілем, що не було ним дотримано та призвело до скоєння ДТП.
При цьому, будь-яких доказів, які б свідчили про наявність дефектів на дорожньому покритті в місці зіткнення, в тому числі наявність на ньому ям чи іншої руйнації асфальту, матеріали справи не містять, позаяк ні в суді першої інстанції, ні при розгляді справи в апеляційному суді таких доказів (відповідних фото чи відео матеріалів, актів огляду дорожнього покриття, тощо) стороною апелянта надано не було.
Таким чином, здійснена судом першої інстанції правова оцінка доказів ґрунтується на вимогах закону, які в своїй сукупності узгоджуються між собою та не викликають сумнівів у своїй належності та допустимості, у зв`язку з чим апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду першої інстанції, яка ухвалена з дотриманням вимог закону.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Постанову судді Пирятинського районного суду Полтавської області від 07 листопада 2023 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає

Суддя Полтавського
апеляційного суду    Г.Л. Карпушин