П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М          У К Р А Ї Н И
 
23 січня 2024року                                                                                   м. Київ
 
Справа № 460/14844/22
Провадження: № 33/824/1020/2024
 
Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Невідомої Т. О., 
розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Кіфи Інни Олександрівни  
на постанову Солом'янського районного суду м. Києва від 14 грудня 2023 року, винесену під головуванням судді Зуєвич Л. Л..,
щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 (керівника компанія «IMPEX-EmpireEH Photovoltaik) за ознаками порушення митних правил за ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України, 
 
у с т а н о в и в:
 
Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 14 грудня 2024 року у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 24.02.2023 у справі № 760/14844/22, винесеної за результатами розгляду матеріалів, які надійшли від Київської митниці Держмитслужби про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина ОСОБА_1 за порушення митних правил, передбачених ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України, відмовлено.
Не погодившись із таким судовим рішенням, захисник ОСОБА_1 - адвокат Кіфа І. О. 25 грудня 2023 року направила апеляційну скаргу через засоби поштового зв`язку до суду першої інстанції, в якій просила скасувати постанову суду першої інстанції, та ухвалити нову, якою заяву про перегляд постанови Солом'янського районного суду м. Києва від 24 лютого 2023 року задовольнити та закрити провадження у справі.
Перевіривши доводи апеляційної скарги вважаю, що апеляційна скарга підлягає поверненню скаржнику з наступних підстав.
У відповідності до ч. 1 ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом, при цьому кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади та місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Згідно з положеннями ст. 7 КУпАП, які узгоджуються з приписами ст. 55 Конституції України, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Право на оскарження у справах про адміністративні правопорушення забезпечується встановленням у нормах КУпАП порядку і строків подачі (у деяких випадках і розгляду) скарг на рішення посадових осіб, в тому числі й судів.
У зв`язку з цим, главою 24 КУпАП передбачений інститут оскарження постанов у справах про адміністративні правопорушення, який служить вихідною гарантією захисту прав учасників провадження.
Статтею 294 КУпАП передбачена можливість перегляду постанови суду у справі про адміністративне правопорушення в апеляційному порядку.
Разом з цим, главою 24-1 КУпАП передбачений порядок перегляду постанови у справі про адміністративне правопорушення в разі встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні справи судом.
Кодекс України про адміністративні правопорушення не встановлює заборони або обмеження в реалізації права на оскарження до суду судових рішень у справах про адміністративні правопорушення, а навпаки, визначає процедуру оскарження судових рішень, яка в даному випадку була дотримана та реалізована захисником ОСОБА_1 - адвокатом Кіфою Інною Олександрівною шляхом подання апеляційної скарги на постанову Солом'янського районного суду м. Києва від 24 лютого 2023 року.
Постановою Київського апеляційного суду від 07 вересня 2023 року апеляційну скаргу адвоката Кіфи Інни Олександрівни в інтересах ОСОБА_1 задоволено частково.
Постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 24 лютого 2023 року, якою громадянина ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачених ч. 1 ст. 483 МК України з накладенням стягнення скасовано в частині конфіскації на користь держави безпосередніх предметів порушення митних правил, а саме: штучна шкіра з ворсистого поліуретану - 56 кв.м. Поліровальний матеріал для другого ступеня полірования кремнієвих пластин (кріпиться до поліровальника), являє собою гнучкий поліуретан армований нетканим полотном, у кількості - 1 місце, загальною вагою брутто - 40 кг, нетто - 39 кг, загальною вартістю 232 704, 18 грн, які було тимчасового вилучені згідно з протоколом про порушення митних правил № 1788/10000/22 від 02.09.2022. У решті постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 24 лютого 2023 року залишено без змін. 
Отже, національними судами України виконано положення ст. 13 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод» щодо права особи на ефективний засіб юридичного захисту.
Відповідно до ч. 1 ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: про накладення адміністративного стягнення; про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; про закриття справи.
Виходячи зі змісту зазначеної статті, в апеляційному порядку може бути оскаржена лише постанова судді у справі про адміністративне правопорушення, ухвалення якої передбачене цією нормою. Постанова суду про відмову у задоволенні заяви про перегляд постанови суду за нововиявленими обставинами у справах про адміністративні правопорушення не входить до переліку таких постанов.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення положень ч. 2 ст. 294 КУпАП у взаємозв`язку з положеннями п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України від 31.03.2015 року № 2-рп/2015, положення ч. 2 ст. 294 КУпАП щодо оскарження в апеляційному порядку постанови судді у справі про адміністративне правопорушення в аспекті конституційного звернення необхідно розуміти так, що в апеляційному порядку може бути оскаржена лише та постанова судді у справі про адміністративне правопорушення, ухвалення якої передбачене ч. 1 ст. 284 цього Кодексу, а саме: про накладення адміністративного стягнення, про застосування заходів впливу, встановлених у ст. 24-1 цього Кодексу, про закриття справи.
Зважаючи на викладене, виходячи з практики ЄСПЛ, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про неможливість діяти у спосіб, не передбачений процесуальним законом, тобто в даному випадку, - здійснити перегляд судового рішення в порядку, не визначеному КУпАП.
У відповідності до рішення ЄСПЛ у справі «Васильєв проти України» (заява № 11370/02) від 21.06.2007 року, повноваження судів вищої інстанції переглядати справи повинне використовуватись для виправлення судових помилок та неправильності у здійсненні правосуддя, а не для проведення нового розгляду справи. Перегляд справи не повинен розглядатися як замаскована апеляція, а сама лише можливість існування двох точок зору на предмет не є підставою для повторного розгляду справи. Відхилення від цього принципу виправдане лише в тому випадку, коли воно здійснене як зумовлене обставинами значного та непереборного характеру.
Слід зазначити, що одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.
У рішенні по справі «Мельник проти України» від 28.03.2006 року (заява № 23436/03), ЄСПЛ нагадує, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду (рішення у справі Golder v. the United Kingdom від 21.02.1975 року), не є абсолютним воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги.
Враховуючи, що апеляційну скаргу подано на постанову, яка не може бути предметом апеляційного оскарження, її прийняття до розгляду не відповідає нормам діючого національного законодавства та правовим позиціям, викладеним у вищезазначених рішеннях ЄСПЛ, а тому апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.
Керуючись ст.ст. 7, 287, 294 КУпАП,
 
У Х В А Л И В:
 
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Кіфи Інни Олександрівни на постанову Солом'янського районного суду м. Киэва від 14 грудня 2023 року повернути особі, яка її подала, з усіма доданими до неї додатками.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                            Т. О. Невідома