29.01.24
33/812/49/24
Справа № 473/6741/23 Головуючий у першій інстанції Зубар Н.Б.
 
Провадження № 33/812/49/24 Доповідач апеляційного суду Лівінський І.В.
 
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП

П О С Т А Н О В А
іменем України

 29 січня 2024 року                                                                             м. Миколаїв 
Миколаївський апеляційний суд у складі: 
головуючого – судді Лівінського І.В.,
з секретарем судового засідання Лівшенко О.С.,
за участю захисника Усікова О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою 
захисника Усікова Олексія Віталійовича 
на постанову Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 04 січня 2024 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Вознесенська Миколаївської області, не працюючого, обліковий номер картки платника податків НОМЕР_1 , який проживав за адресою: АДРЕСА_1 , зараз проживає за адресою: АДРЕСА_2 , визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, стягнуто 605 грн 60 коп. судового збору,

в с т а н о в и в :

Згідно з постановою суду 30 листопада 2023 року о 22 год. 57 хв. в м. Вознесенську на вул. Соборності ОСОБА_1  керував транспортним засобом TOYOTA COROLLA державний номерний знак НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини. Від продуття  ОСОБА_2  на місці зупинки та від проходження медичного огляду у КП «КНП ВБЛ» ВМР відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху (далі – ПДР), відповідальність за що передбачена частиною 1 статті 130 КУпАП. Згідно вказаного протоколу, особу ОСОБА_1 було встановлено за посвідченням водія НОМЕР_3 від 31 жовтня 2023 року (в мобільному додатку Дія), яке не було вилучено.
Постановою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 04 січня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Крім того, суд стягнув судовий збір в розмірі 605,60 грн.
Не погодившись із зазначеним судовим рішенням захисник Усіков О.В. подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову, провадження у справі закрити на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.
 
Апелянт вважає, що постанова винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Суд не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки доказам наявним в матеріалах справи. 
В апеляційній скарзі захисник посилається на те, що у справі немає доказів стосовно ґрунтовності підстав зупинки транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_1 . 
Зокрема, працівниками поліції не було задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами факт порушення водієм таких положень ПДР, які б відповідно до статті 35 Закону України«Про національну поліцію» давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 . Навпаки, зі слів поліцейського, ОСОБА_1 зупинили за перевищення дозволеної швидкості. На питання ОСОБА_1 на скільки він перевищив дозволену швидкість, поліцейський відповів, що не має обладнання для вимірювання швидкості. Таким чином, ОСОБА_1 був зупинений без належної правової підстави.
Тобто, з матеріалів справи не вбачається, що водій допустив будь-які порушення ПДР, за які його слід було зупиняти. У зв`язку з чим, всі наступні вимоги працівників поліції, водій не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП. При цьому, апелянт посилається на правову позицію, яка міститься у постанові Верховного Суду від 15 березня 2019 року у справі № 686/11314/17. 
Апелянт також зазначає, що оформлення направлення на огляд водія з метою виявлення стану сп`яніння працівниками поліції здійснено після складання протоколу про адміністративне правопорушення, що свідчить про порушення процедури оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення. Крім того, з відеозапису вбачається, що під час спілкування з поліцейськими, водій поводив себе адекватно, чітко відповідав на їх запитання, висловлював свої заперечення, тремтіння пальців рук відсутнє, мова зрозуміла, його поведінка цілком відповідала обстановці. 
Також з відеозапису вбачається, що працівники поліції не вимагали від водія пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння, а лише зазначили, що водій може продути алкотестер Драгер на місці або проїхати до Вознесенської ЦРЛ. Різниця між пропозицією та вимогою полягає в тому, що пропозиція дозволяє особі діяти на власний розсуд, в той час як вимога зобов`язує до вчинення певних дій. Відсутність вимоги працівника поліції, підтверджується відсутністю в матеріалах справи направлення до медичного закладу. 
Поліцейський ввів ОСОБА_1 в оману щодо наслідків відмови від огляду та процедури притягнення до адміністративної відповідальності.
Апелянт зазначає, що у матеріалах справи відсутні докази того, що перед складанням адміністративного протоколу, ОСОБА_1 були роз`яснені його права передбачені статтями 55,56,59,63 Конституції України та статтею 268 КУпАП, у тому числі право на адвокатську допомогу, що є порушенням його конституційних прав та права на захист.
Крім того, протокол про адміністративне правопорушення містить недостовірні дані, зокрема протокол складено на «Пєлєщука», а не на ОСОБА_3 , відтак протокол є недопустимим доказом.
Також, всупереч чинного законодавства про адміністративні правопорушення, ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом, про що свідчить відсутність в матеріалах справи відповідного документу встановленої форми, а саме, акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу.
Таким чином, працівником патрульної поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення були грубо порушені вимоги КУпАП, а суд першої інстанції при розгляді справи на ці порушення не звернув уваги, що в подальшому потягло за собою прийняття незаконного рішення.

Заслухавши пояснення захисника Усікова О.В., перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

За положеннями статті 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно статті 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. 
Відповідно до вимог статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. 
За пунктом 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Невиконання вказаних вимог утворюють склад правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.
Як вбачається з диспозиції частини 1 статті 130 КУпАП, адміністративна відповідальність настає не тільки у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само, і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 вказаних вимог закону дотримався в повному обсязі, з`ясував всі обставини, дослідив і належним чином оцінив всі докази та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, за обставин, викладених у постанові суду.
Порушення ОСОБА_1 вимог пункту 2.5 ПДР підтверджується наступними зібраними та дослідженими матеріалами справи про адміністративне правопорушення.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 582063, 30 листопада 2023 року о 22 годині 57 хвилин в м. Вознесенську на вул. Соборності ОСОБА_1  керував транспортним засобом TOYOTA COROLLA державний номерний знак НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини. Від продуття  ОСОБА_2  на місці зупинки та від проходження медичного огляду у КП «КНП ВБЛ» ВМР відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.5 ПДР, відповідальність за що передбачена частиною 1 статті 130 КУпАП. Зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 ознайомився під підпис. В графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» зазначив, не згоден (а.с.1).
У вищевказаному протоколі зазначені посада, найменування підрозділу поліції, звання та прізвище, ім`я та по-батькові особи, яка його складала, та його підпис. Також, зі змісту протоколу встановлено, що в ньому зазначено час, місце вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення. Протокол про адміністративне правопорушення містить відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, зокрема і прізвище « ОСОБА_3 ». 
Особливості почерку працівника поліції, який складав протокол, зокрема, схожість написання літери «Е» з написанням літери «Є», не може свідчити про недостовірність даних протоколу, щодо встановлення відомостей про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, а тому, доводи апеляційної скарги з цього приводу, є необґрунтованими.

Отже, вказаний протокол складений за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених статтею 256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 7 листопада 2015 року № 1395 (далі – Інструкція № 1395).
Порушень співробітниками поліції положень вказаної Інструкції при оформленні відносно ОСОБА_1 матеріалів про адміністративне правопорушення за частиною 1 статті 130 КУпАП судом апеляційної інстанції не виявлено.

Так, за частинами 1-3, 6 статті 266 КУпАП, в редакції чинній на час вчинення правопорушення, передбачено, що особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Керування ОСОБА_1 транспортним засобом та факт відмови пройти відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, підтверджується відеозаписом зробленим працівниками поліції, який додано до протоколу про скоєння адміністративного правопорушення серії ААД № 582063 (а.с.3)

Як вбачається з вказаного відеозапису, під час спілкування з водієм поліцейський повідомив останньому, що відчуває від нього запах алкоголю. На запитання поліцейського, чи вживав він алкогольні напої, ОСОБА_1 відповів, що нещодавно випив 0,5 літра пива. На що, поліцейський запропонував водію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестера «Драгер» або проїхати до медичного закладу для проходження медичного огляду. Поліцейський неодноразово пропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою алкотестера «Драгер» або у медичному закладі. Між тим, на вимогу працівника поліції пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки або в медичному закладі ОСОБА_1 відмовився. Поліцейський роз`яснив  ОСОБА_1 , що в разі відмови пройти зазначений огляд відносно нього буде складений адміністративний протокол за статтею 130 КУпАП.
Отже, працівник патрульної поліції зафіксував у встановленому законом порядку відмову водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Вказаний відеозапис зроблено працівниками поліції з дотриманням вимог Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, яка затверджена Наказом МВС України від 18 грудня 2018 року № 1026, в тому числі щодо безперервності запису з моменту, коли працівник поліції запропонував ОСОБА_1 пройти тест на стан сп`яніння, до моменту його відмови від проходження такого огляду.
Тому цей відеозапис є належним та допустимим доказом вини  ОСОБА_1  в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Зазначеним вище відеозаписом також спростовуються твердження апелянта, що відеозапис не відображає відомостей про вчинення адміністративного правопорушення, оскільки з відеозапису чітко видно, що на вимогу працівника поліції пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки чи в медичному закладі, ОСОБА_1 відмовився.

Відповідно до положень частини 1 статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).
Таким чином, сукупність досліджених в матеріалах справи доказів, а саме протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 582063 від 30 листопада 2023 року (а.с.1), відеозапису (а.с.3) свідчить про доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що поліцейські фактично зупинили водія без правових підстав встановлених законом, а тому за таких дій поліції, на думку апелянта, докази, зібрані у справі, є недопустимими. 
Також в апеляційній скарзі стверджується, що суд в оскаржуваній постанові не урахував висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 15 березня 2019 року у справі № 686/11314/17.
Разом з тим, такі доводи заявника є необґрунтованими, оскільки у цій постанові, та у справі, що є предметом перегляду, встановлено різні фактичні обставини.
Так, у справі № 686/11314/17, Верховний Суд підтвердив висновки апеляційного суду про неправомірність вимоги посадової особи відповідача до позивача про пред`явлення документів, в тому числі, реєстраційного документу на транспортний засіб. При цьому, у вказаній справі судом апеляційної інстанції було встановлено, що працівник поліції з метою проведення профілактичної бесіди та роз`яснення водієві про порушення останнім ПДР України підійшов до водія та представився. При цьому зазначив, що оскільки позивач порушив ПДР України то поліцейський відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 32 Закону України "Про національну поліцію" та п. 2.4 ПДР України мав підставу вимагати у водія пред`явити документи передбачені п. 2.1 ПДР України. Водночас, відповідачем належним чином не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення позивачем ПДР України.
В даній же справі ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції за перевищення швидкості, про що і було повідомлено водію, що підтверджується зробленим поліцейським відеозаписом. Тому, посилання захисника на зазначену постанову Верховного Суду, є недоречним. 
Помилковість цього посилання захисника на практику інших судових органів стосується, окрім того, і тієї обставини, що в порядку адміністративної юрисдикції розглядаються справи, пов`язані виключно з винесенням органами Національної поліції України постанов про притягнення до адміністративної відповідальності, в яких протокол про адміністративне правопорушення не складається, а тому будь-які позиції у цих справах не є преюдіційними відносно справ, які підвідомчі до розгляду судовим органом з порядком ухвалення відповідних постанов та їх перегляду в порядку статті 294 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що працівником поліції був порушений порядок проведення огляду на стан сп`яніння, зокрема, несвоєчасно було оформлено направлення ОСОБА_1 на медичний огляд до відповідного закладу охорони здоров`я з метою виявлення стану сп`яніння, є необґрунтованими.
Так, підстави та порядок виявлення у водіїв транспортних засобів алкогольного сп`яніння, а також направлення водіїв для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, передбачені статтею 266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 9 листопада 2015 р. № 1452/735 (далі - Інструкція № 1452), та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі – Порядок № 1103).
Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого сп`яніння (частина 1 статті 266 КУпАП, пункт 2 Інструкції №1452). Ознаками алкогольного сп`яніння є, поряд з іншим, запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці (пункт 3 Інструкції №1452).
Огляд на стан сп`яніння проводиться: 
поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі – спеціальні технічні засоби); 
лікарем закладу охорони здоров`я (пункт 6 Інструкції №1452).
Відповідно до частини 2 статті 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС (пункт 5 Порядку № 1103).
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я (частина 3 статті 266 КУпАП, пункт 7 Інструкції № 1452, пункт 6 Порядку № 1103)
У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (пункт 8 Порядку № 1103).
Отже, із системного аналізу положень статті 266 КУпАП, Інструкції № 1452 та Порядку № 1103 вбачається, що акт огляду водія на стан алкогольного сп`яніння та направлення водія для проходження огляду на стан сп`яніння до відповідного закладу охорони здоров`я оформлюється працівником поліції в разі погодження водія на такий огляд. 
Законодавством не передбачено направлення водія для проходження огляду на стан сп`яніння до закладу охорони здоров`я у разі відмови водія від такого проходження.

Посилання апеляційної скарги на те, що ОСОБА_1 не були роз`яснені його права та обов`язки, передбачені Конституцією України та статтею 268 КУпАП, є необґрунтованими.
Відповідно до частини 4 статті 256 КУпАП при складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.
Згідно із змістом протоколу, громадянину ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені статтею 63 Конституції України, статтею 268 КУпАП та повідомлено, що розгляд адміністративної справи відбудеться у Вознесенському міськрайонному суді Миколаївської області.

Посилання захисника на те, що  ОСОБА_1 не було відсторонено від керування автомобілем та на відсутність в матеріалах справи акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу ОСОБА_1 , не впливають на кваліфікацію вчиненого  ОСОБА_1  правопорушення, а тому не можуть вважатись достатніми для закриття провадження у цій справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП.

Отже, протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали складені відповідно до вимог статті 256 КУпАП, ці докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою, а їх сукупність є достатньою для прийняття рішення по справі щодо ОСОБА_1 .
За такого, твердження апелянта про те, що суд першої інстанції при розгляді справи допустив неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, в ході розгляду провадження в суді апеляційної інстанції не знайшли свого підтвердження.
З огляду на наведене, підстави для скасування постанови суду першої інстанції, як того просить апелянт, відсутні. 
Керуючись статтями 283, 294 КУпАП, 

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника  ОСОБА_4 , залишити без задоволення, а постанову Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 04 січня 2024 року, якою  ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП - без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського
апеляційного суду І.В. Лівінський