ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 643/16135/17                        Головуючий суддя І інстанції Семенова Я. Ю.
Провадження № 22-ц/818/1210/24                Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Спори про спадкове право
ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

 
06 березня 2024 року                                                                                м. Харків.
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: 
головуючого                                                        Яцини В.Б.,
суддів колегії                                                       Мальованого Ю.М., Пилипчук Н.П.,
за участю секретаря судового засідання        Зінченко М.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 19 січня 2024 року, у справі № 643/16135/17 за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Хома Оксана Вікторівна про визнання спадкового договору недійсним,
В С Т А Н О В И В :
У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до з позовом до ОСОБА_2 та просив визнати недійсним спадковий договір, укладений 28 березня 2017 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , посвідчений приватний нотаріусом ХМНО Хома О.В. номер в реєстрі № 851. На обґрунтування позову зазначив, що його сестра – ОСОБА_3 на день укладання спірного спадкового договору внаслідок перенесеного тяжкого інсульту з порушенням мови мала істотні порушення психічної та психологічної діяльності, що суттєво впливало на її здатність розуміти значення своїх дій та керувати ними. Вказав, що поведінка його сестри дає підстави вважати, що на час укладення спадкового договору вона знаходилась у стані, коли не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними, її волевиявлення не відповідало її внутрішній волі, що відповідно до ст. 225 ЦК України є підставою для визнання спадкового договору недійсним.
09 листопада 2024 року ОСОБА_1 у підготовчому судовому засіданні звернувся до суду з клопотанням про призначення у справі додаткової судово-почеркознавчої експертизи. На обґрунтування вказав, що без призначення додаткової судової експертизи не уявляється можливим встановити, чи належить ОСОБА_3 рукописний запис та підпис від її імені у спірному спадковому договорі від 28 березня 2017 року, посвідченому приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Хома О.В. та у Реєстрі нотаріальних дій із записом про вчинення нотаріальної дії – посвідчення вказаного спадкового договору. За результатами первинної судової експертизи від 17 лютого 2020 року за № 10/490СЕ-19, призначеної ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 11 листопада 2019 року, експерт не зміг відповісти на ці питання з огляду на недостатність графічної інформації, яка міститься у виконаному від імені ОСОБА_3 підпису у спірному спадковому договорі. 
Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 19 січня 2024 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про призначення додаткової судово-почеркознавчої експертизи відмовлено.
Суд виходив з того, що відсутні вільні  зразки почерку ОСОБА_3 , виконані за період, близький до періоду виконання досліджуваного рукописного запису – 2017 рік, а з наданих суду позивачем документів для проведення додаткової судової почеркознавчої експертизи, складених у 2000 році та в 2007 році неможливо достеменно встановити обставини щодо їх заповнення саме ОСОБА_3 .
Водночас, суд звернув увагу на те, що від позивача до суду не надходило клопотань про витребування письмових доказів для проведення додаткової судової почеркознавчої експертизи.
Крім зазначеного, суд, вирішуючи питання про можливість призначення додаткової судової почеркознавчої експертизи, врахував, що, як про це зазначено у мотивувальній частині висновку судової почеркознавчої експертизи №10/490СЕ-19 від 17.02.2020, надати позитивний або негативний висновок не передбачається за можливе через малий об`єм графічної інформації, що міститься в записі, що обумовлений його короткістю та простотою будови, а відтак, з огляду на наведене вище, вважати, що висновок експерта є неясним або неповним, підстави відсутні, в зв`язку з чим клопотання позивача про призначення по справі додаткової судової почеркознавчої експертизи не підлягає задоволенню.
Не погодившись з зазначеною ухвалою ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, та посилаючись на порушення норм процесуального права просить ухвалу скасувати та задовольнити клопотання про проведення додаткової судово-почеркознавчої експертизи, виконання якої доручити експертам національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім.Засл.проф.М.С.Бокаріуса» Міністерства юстиції України, яких попередити про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених обов`язків по ст.ст.384 і 385 КК України.
На обґрунтування скарги вказав, що він надав до суду додаткові вільні зразки почерку ОСОБА_3 , та що суд відповідно до ст. 12 ЦПК України зобов`язаний забезпечити обом сторонам рівні можливості щодо надання доказів, зокрема висновку експертизи, яка є необхідною виходячи з обставин справи, та створити для цього відповідні умови для реалізації цього права.
Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.
Згідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України колегія суддів перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, розглянула скаргу за відсутністю учасників справи, належним чином повідомлених про судове засідання, та вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Вказаним вимогам ухвала суду першої інстанції відповідає.
Залишаючи клопотання про призначення додаткової судово почеркознавчої експертизи без задоволення суд першої інстанції виходив з того, що позивач для проведення додаткової судово-почеркознавчої експертизи надав документи, з яких не вбачається, що наявні у них зразки почерку належать саме спадкодавцю ОСОБА_3 та вони були виконані за період, близький до даті складення спірного спадкового договору. Крім того, згідно висновків судової почеркознавчої експертизи № 10/490СЕ-19 від 17.02.2020, яка була проведена у даній справі: спірні записи від імені ОСОБА_3 є занадто короткими та простими для можливості їх порівнювати з вже наданими зразками її почерку.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, що підтверджуються виділеними матеріалами справи.
Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Згідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, зокрема: 1) керує ходом судового процесу; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.
У статті 13 ЦПК України визначено принцип змагальності у цивільному судочинстві, який передбачає наступне. 
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності. У разі необхідності суд може призначити декілька експертиз, додаткову чи повторну експертизу (ч. 2 ст. 103 ЦПК України).
Якщо висновок експерта буде визнано неповним або неясним, судом може бути призначена додаткова експертиза, яка доручається тому самому або іншому експерту (експертам). Якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам), як це унормовано положеннями ст. 113 ЦПК України.
Як убачається з матеріалів справи, ухвалою Московського районного суду міста Харкова від 11 листопада 2019 року, постановленою при розгляді даної цивільної справи попереднім складом суду, було призначено проведення судової почеркознавчої експертизи, проведення якої було доручено експертам Харківського Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справи України.
26 листопада 2019 року експертом було заявлено клопотання про надання оригіналів документів, що підлягають дослідженню, а саме: спадковий договір від 28.03.2017, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Хома О.В., реєстровий номер №850, Реєстр для реєстрації нотаріальних дій із записом про вчинення нотаріальних дій – посвідчення спадкового договору від 28 березня 2017 року, №852; вільних зразків підписів ОСОБА_3 в різноманітних за характером документах, заявах, наказах, квитанціях, деклараціях та інших документах, які б не визивали сумніву щодо періоду часу їх складання, за період 2017 року не менше ніж 15 документів (оригінали); вільних зразків почерку ОСОБА_3 в різноманітних за характером документах: заявах, наказах, квитанціях, деклараціях та інших документах (які б не визивали сумніву щодо періоду часу їх складання) за період 2017 року не менш ніж 15 документів (оригінали); умовно-вільних зразків почерку та підписів ОСОБА_3 , виконаних у протоколах та інших документах за період 2017 року; експериментальних зразків підписів ОСОБА_3 , виконаних на 10 розлінованих аркушах паперу білого кольору, формату А4; експериментальних зразків підписів ОСОБА_3 , виконаних на 10 не розлінованих аркушах паперу білого кольору, формату А4.
17 лютого 2020 року на адресу Московського районного суду м. Харкова надійшов висновок судової почеркознавчої експертизи №10/490СЕ-19, в мотивувальній частині якого зазначено, що при оцінці результатів порівняльного дослідження встановлено, що ні виявлені збіги, ні виявлені розбіжності не утворюють сукупності, достатньої для позитивного або негативного висновку. Виявити більшу кількість ідентифікаційних ознак не вдалося з-за малого об`єму графічної інформації, що міститься в запису, обумовленого його короткістю та простотою будови, та малим об`ємом наданого порівняльного матеріалу. Тому встановити, ким ОСОБА_3 або іншою особою виконаний короткий рукописний запис: «Свидло» у Реєстрі для реєстрації нотаріальних дій із записом про вчинення нотаріальної дії – посвідчення спадкового договору від 28 березня 2017 року №852, не уявляється можливим.
Так, суд бере до уваги, що у клопотанні експерта про неможливість проведення судово-почеркознавчої експертизи для вирішення питань, поставлених перед судовим експертом, необхідно було надати вільні зразки почерку ОСОБА_3 , виконані за період 2017 року не менш ніж 15 документів (оригіналів).
Водночас, позивачем до клопотання про проведення додаткової судової почеркознавчої експертизи суду надано зошит з назвою «Особисті плани роботи помічника 2-го відділення сл. ОСОБА_3 », в якому містяться записи за 2000 рік, а також виконаний від руки текст під назвою «Автобіографія» від 29 серпня 2007 року. Достеменно вважати, що надані суду зошит та Автобіографія заповнювалися саме ОСОБА_3 , підстави відсутні, позаяк вказані записи надані суду позивачем, а не витребувані в установленому законом порядку від компетентного органу, в розпорядженні якого перебував даний доказ. З аналогічних підстав неможливо стверджувати, що в акті від 10.05.2007 та в заяві-анкеті від 22.05.2007 містяться підписи ОСОБА_3 .
Оскільки додатково надані позивачем документи на спростовують висновків судової почеркознавчої експертизи №10/490СЕ-19 про неможливість її проведення внаслідок малого об`єму графічної інформації, що міститься в запису, виконання якого саме спадкодавцем ОСОБА_3 оспорюється позивачем, то колегія суддів відхиляє наведені з цього приводу доводи апеляційної скарги, за їх безпідставністю.
Крім того, у процесуальному законодавстві діє принцип «jura novit curia» («суд знає закони»), який полягає в тому, що: 1) суд знає право; 2) суд самостійно здійснює пошук правових норм щодо спору безвідносно до посилання сторін; 3) суд самостійно застосовує право до фактичних обставин спору (da mihi factum, dabo tibi jus). Активна роль суду в цивільному процесі проявляється, зокрема, у самостійній кваліфікації судом правової природи відносин між позивачем та відповідачем, виборі і застосуванні до спірних правовідносин відповідних норм права, повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (див. з цього приводу правові висновки, які були висловлені у п. 6.56 постанови ВП ВС від 15 червня 2021 року у справі № 904/5726/19, провадження № 12-95гс20).
Тому, з урахуванням доводів, наведених позивачем на обґрунтування свого клопотання про призначення додаткової судової експертизи та мети її призначення, колегія суддів розглядає заявлене клопотання як забезпечення доказів. Так, відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом. Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.
Однак, заявлене позивачем клопотання про призначення додаткової судової почеркознавчої експертизи перебуває поза межами предмету доказування у даній справі, оскільки позивач звернувся до суду з позовом про визнання недійсним спадкового договору з мотивів відсутності у спадкодавця ОСОБА_3 вільного волевиявлення на його укладення, відповідно до ст. 225 ЦК України, яка передбачає, що правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.
Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Оскільки для доведення визначених у ст. 225 ЦПК України підстав для визнання спірного спадкового договору недійсним немає правового значення, чи належить підпис в ньому спадкодавцю ОСОБА_3 , а позивач має доводити, що вона на день укладання спірного спадкового договору не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, - колегія суддів вважає наведені у скарзі доводи такими, що не мають правового значення, та не свідчать про необхідність призначення додаткової почеркознавчої експертизи.
Оскільки оскаржена ухвала суд відповідає вказаним нормам матеріального і процесуального права, а доводи скарги не знайшли свого підтвердження, то відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Керуючись ст.ст. 259, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції
П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 19 січня 2024 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня проголошення, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст судового рішення складений 13 березня 2024 року.

Головуючий                                                                        В.Б. Яцина.

Судді колегії                                                                       Ю.М. Мальований.

                 Н.П. Пилипчук.