П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

26 лютого 2024 р.	м. Одеса	Справа № 420/14305/23	

Перша інстанція: суддя Скупінська О.В.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача – Турецької І. О.,
суддів – Градовського Ю. М., Шеметенко Л. П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – Дяченка Олексія Володимировича на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2023 року у справі за позовом представника ОСОБА_1 – Дяченка Олексія Володимировича до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У червні 2023 року представник ОСОБА_1 – Дяченко О.В. звернувся до суду першої інстанції з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі – відповідач, ВЧ НОМЕР_1 )   в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 31.07.2017, включно;
- зобов`язати нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 31.07.2017, включно, із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення – січень 2008 року в сумі 57 731,20 грн. із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44 (далі – Порядок №44).
Окрім того, відповідно до статті 282 КАС України, просив суд зобов`язати відповідача подати звіт про виконання рішення суду.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що під час проходження військової служби, у спірний період, ОСОБА_1 не нараховувалася та не виплачувалася індексація грошового забезпечення, попри те, що це передбачено Законом України «Про індексацію грошових доходів населення».
Заявляючи вимоги про зобов`язання ВЧ НОМЕР_1 нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 31.07.2017, покликаючись на положення пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, яким визначені правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення №1078, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 (далі - Порядок  №1078), зазначає, що місяцем підвищення доходу, при розрахунку індексації грошового забезпечення у спірний період повинен бути січень 2008 року, оскільки на законодавчому рівні, посадові оклади військовослужбовців були підвищені з 01.01.2008 та до 01.03.2018 підвищення не відбувалося.
Посилаючись на позицію Верховного Суду, яка викладена у постанові від 26.01.2022 у справі № 400/1118/21, представник позивача також наголошує на тому, що повноваження державних органів, в даному випадку Військової частини, щодо визначення місяця обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення, не є дискреційними.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2023 року залучено до участі у справі № 420/14305/23 в якості другого відповідача Військову частину НОМЕР_2 (далі – ВЧ НОМЕР_2 ). 
Приймаючи таке рішення суд виходив з того, що ОСОБА_1 проходив службу у ВЧ НОМЕР_1 , проте перебував на грошовому забезпеченні у ВЧ НОМЕР_2 . 
Тобто суд встановив, що у трудових відносинах ОСОБА_1 перебував саме з ВЧ НОМЕР_1 , а ВЧ НОМЕР_2 не була основним місцем роботи позивача, а лише виконувала функцію розподілу та нарахування грошового забезпечення.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2023 року, ухваленим за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, позов ОСОБА_1 – задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 в період з 01.06.2016 по 31.07.2017.
Зобов`язано ВЧ НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.06.2016 по 31.07.2017, включно, із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку №44.
В задоволенні вимог про нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 31.05.2017,  суд відмовив.
В задоволенні вимог щодо покладення на відповідача зобов`язання подати звіт про виконання рішення суду суд також відмовив.

Вирішуючи спір та задовольняючи частково позов, суд першої інстанції, виходив з того, що відповідно до положень Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» позивач має право на нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за спірний у законодавчо встановленому розмірі. 
Суд встановив, що ОСОБА_1 індексація грошового забезпечення у спірний період не нараховувалася та не виплачувалася, у зв`язку з чим суд визнав такі дії відповідача протиправними.
Посилаючись на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 26.01.2022 у справі №400/1118/21, суд дійшов висновку, що у спірний період відповідач повинен проводити нарахування та виплату індексації грошового забезпечення із застосуванням місяця за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року.
Разом з цим, суд встановив, що документально підтвердженою є інформація про проходження позивачем військової служби у ВЧ НОМЕР_1 у період з 01.06.2016 по 31.07.2017, а тому вважав, що саме за цей період мають бути відновлені порушені права позивача.
До того ж, суд відмовив у задоволенні позовних вимог щодо виплати індексації у спірний період в сумі 57731,20 грн. та зазначив, що такий розрахунок є компетенцією відповідача, як органу, який нараховує та здійснює виплату грошового забезпечення.
Відмовляючи в задоволенні клопотання про зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення, суд вважав такі вимоги необґрунтованими.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву.

В апеляційній скарзі, представник ОСОБА_1 – ОСОБА_2 посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції, в частині відмови у задоволенні позовних вимог, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права, просить змінити третій абзац його резолютивної частини, шляхом визначення конкретної суми, що має бути виплачена та період, за який належить нарахувати та виплатити індексацію позивачу.
В обґрунтування апеляційної скарги скаржник, посилаючись на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 23.03.2023 у справі № 400/3826/21 та у постанові від 06.04.2023 у справі 400/9920/21, зазначає, що застосований судом спосіб захисту в частині задоволення вимог за період з 01.06.2016 по 31.07.2017 не забезпечує ефективного захисту прав та інтересів позивача від порушень з боку відповідача, а також не вносить юридичної визначеності у спірні правовідносини. 
Скаржник зазначає, що існує велика ймовірність того, що відповідач на свій розсуд неправильно розрахує індексацію грошового забезпечення, що може спричинити необхідність подальшого звернення до суду за захистом порушених відповідачем прав, а судове рішення буде мати формальний характер та не буде обов`язковим до виконання.

Відповідачі своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України, справа буде розглядатися в порядку письмового провадження, оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 наказом №144 від 31.07.2017 був виключений із списків особового складу ВЧ НОМЕР_1 з 31.07.2023. 
ОСОБА_1  проходив службу у ВЧ НОМЕР_1 , проте перебував на грошовому забезпеченні у ВЧ НОМЕР_2 .
21.04.2021 ОСОБА_1 звернувся до ВЧ НОМЕР_2 з заявою про нарахування та виплату йому індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 31.07.2017, однак відповіді не отримав.
З метою захисту порушеного права ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ВЧ НОМЕР_2 , в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо застосування грудня 2015 року як місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення в період з 01.12.2015 по 31.07.2017 включно та зобов`язати відповідача нарахувати і виплатити на його користь індексацію грошового забезпечення за спірний період, із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року, в сумі 5 7731,20 грн.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 06 березня 2023 року, по справі №420/24633/21, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05 червня 2023 року, в задоволенні позову ОСОБА_1 до ВЧ НОМЕР_2 про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії – відмовлено.
У цій справі представник позивача вказує, що ОСОБА_1 надіслав на адресу ВЧ НОМЕР_1 заяву з проханням надати інформацію щодо виплаченої індексації за період з 01.12.2015 по 31.07.2017 з базовим місяцем січень 2008 року та у разі її невиплати провести таку виплату індексації за вказаний період, однак відповідь на свої заяви не отримав.
Вважаючи протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення позивач звернувся до суду з даним позовом. 
У відзиві на позовну заяву ВЧ  НОМЕР_2  зазначила, що індексація грошового забезпечення у спірний період позивачеві не нараховувалася та не  виплачувалася з огляду на відсутність фінансового ресурсу.
16 лютого 2024 року представник позивача направив до суду апеляційної інстанції заяву про долучення доказів до матеріалів справи, зокрема, копію наказу командира ВЧ НОМЕР_3 від 30.10.2012 №161 (по стройовій частині), згідно якого 30.10.2012 старший лейтенант ОСОБА_1 прибув з ВЧ НОМЕР_4 та приступив до виконання службових обов`язків інструктора (з мовної підготовки) ВЧ НОМЕР_3 .

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляції і висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що наявні підстави для часткового задоволення апеляції, з огляду на таке.

Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Так, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду 26.01.2022 ухвалив постанову у справі №400/1118/21, в якій висловив правову позицію щодо правильності визначення базового місяця при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошового забезпечення військовослужбовців за період з 27.07.2017 по 28.02.2018.
У цій справі Верховний Суд з аналізу положень Закону №1282-ХІІ, положень Постанови №704, постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі – Постанова №1294), Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 (далі – порядок №1078) виснував, що січень 2008 року є місяцем обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення для нарахування індексації грошового забезпечення військовослужбовців у спірний період.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час ухвалення рішення обґрунтовано врахував висновки Верховного Суду викладені у постанові від 26.01.2022 у справі №400/1118/21.
При цьому, суд першої інстанції доречно зауважив на тому, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці, та обмежене фінансування жодним чином не може впливати на право позивача отримати індексацію грошового забезпечення.

Втім, в апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 , посилаючись на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 23.03.2023 у справі 400/3826/21, стверджує, що зобов`язання судом першої інстанції ВЧ НОМЕР_1 нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за спірний період із застосуванням місяцем підвищення індексу споживчих цін - січень 2008 року є усіченим способом захисту порушених прав та не відповідає принципу юридичної визначеності.
На думку скаржника, суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні вимог про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за спірний період із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення – січень 2008 року у сумі 57731,20 грн.

Відповідаючи на вказаний довід скаржника, колегія суддів враховує, що Верховний Суд в постанові від 20.04.2023 у справі № 320/8554/21 вирішуючи питання щодо належного способу захисту права позивача на отримання невиплачених сум індексації грошового забезпечення, серед іншого зазначив, що суд має дослідити питання обґрунтованості здійсненого позивачем розрахунку суми індексації грошового забезпечення за спірний період.
Також колегія суддів враховує, що відповідно до частини 4 статті 245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. 
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом в рішенні.
Отже адміністративний суд, в разі встановлення порушень прав, свобод, інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, має повноваження зобов`язувати суб`єкта владних повноважень, який порушив закон, вчиняти конкретні дії або приймати конкретні рішення, направлені на відновлення порушених прав.
Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Під ефективним засобом (способом) судового захисту слід розуміти такий, що призводить до бажаних наслідків, дає найбільший ефект для відновлення юридичного становища особи, яке існувало до порушення її прав чи законних інтересів. Тому ефективний спосіб захисту має забезпечити поновлення порушеного права.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 05 квітня 2005 року у справі «Афанасьєв проти України» (заява №38722/02) засіб захисту повинен бути «ефективним», як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

Дослідивши наданий представником позивача розрахунок індексації, в тій частині що задоволена судом першої інстанції, тобто за період з 01.06.2016 по 31.07.2017, врахувавши коефіцієнт індексації та прожитковий мінімум, перевіривши наведений розрахунок на Калькуляторі розрахунку суми індексації зарплати (https://ips.ligazakon.net/calculator/zp) та на офіційному сайті Мінфіну України (https://index.minfin.com.ua/ua/labour/salary/indexing/), колегія суддів дійшла висновку, що ОСОБА_1 має право на виплату індексації за період з 01.06.2016 по 31.07.2017 із застосуванням базового місяця січень 2008 року в сумі 43 509,62  грн.
На думку колегії суддів, у межах розгляду даного спору, суд першої інстанції правильно врахував інформацію з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, згідно якої ВЧ НОМЕР_2 сплачувала страхові внески за застраховану особу - ОСОБА_1 з червня 2016 року по липень 2017 року.

Стосовно заяви адвоката Дяченка О.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , поданої до суду апеляційної інстанції 16 лютого 2024 року, про долучення до матеріалів справи доказів, колегія суддів установила таке.
Представник позивача направив до суду копію наказу командира ВЧ НОМЕР_3  від 30.10.2012 №161 (по стройовій частині), згідно якого 30.10.2012 старший лейтенант ОСОБА_1 прибув з ВЧ НОМЕР_4 та приступив до виконання службових обов`язків інструктора (з мовної підготовки) ВЧ НОМЕР_3 .
Надаючи оцінку наданій представником позивача копії наказу командира ВЧ НОМЕР_3 від 30.10.2012 №161, колегія суддів приходить до висновку, що такий наказ не може бути прийнятий як доказ на підтвердження наявності підстав для зобов`язати ВЧ НОМЕР_1 нарахувати та виплати індексацію грошового забезпечення у спірний період, зокрема, з 01.12.2015 по 01.06.2016, з огляду на таке.
Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у ВЧ НОМЕР_1 , перебуваючи на грошовому забезпеченні у ВЧ НОМЕР_2 , що не заперечувалося сторонами.
Тобто ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах саме з ВЧ НОМЕР_1 , а ВЧ НОМЕР_2 не була основним місцем роботи позивача та лише виконувала функцію розподілу та нарахування грошового забезпечення, а тому дійшов висновку про безпідставність заявлених вимог до ВЧ НОМЕР_2 .
З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що надана копія наказу ВЧ НОМЕР_3 жодним чином не підтверджує обов`язок ВЧ НОМЕР_1 щодо виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.12.2015 по 01.06.2016.

Стосовно посилання скаржника на те, що існує велика ймовірність того, що відповідач на свій розсуд неправильно розрахує індексацію грошового забезпечення, що може спричинити необхідність подальшого звернення до суду за захистом порушених відповідачем прав, а судове рішення буде мати формальний характер та не буде обов`язковим до виконання, колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).
Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, а також статтями 14 та 370 КАС України.
Стосовно посилань скаржника на можливе порушення військовою частиною його прав, слід зазначити, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент звернення до суду, а тому захисту підлягають лише порушені права і суд позбавлений можливості задовольнити вимоги на майбутнє.

З урахуванням викладеного вище, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 , в оскаржуваній частині, мають бути задоволені шляхом зобов`язання відповідача нарахувати і виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.06.2016 по 31.07.2017, включно, із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року в сумі 43 509,62  грн.
Таким чином, слід констатувати, що доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_1 , лише частково знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду, а тому наявні підстави для її часткового задоволення.

Відповідно до приписів статті 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково є неправильне застосування норм матеріального права.
За таких обставин, оскільки суд першої інстанції не визначив розмір індексації грошового забезпечення, що належить виплаті позивачеві, колегія суддів вважає, що судове рішення слід змінити в цій частині. 
В іншій частині рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Стаття 328 КАС України встановлює право учасників справи, а також осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки на касаційне оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Водночас пункт 2 частини 5 вказаної статті встановлює, що не підлягають касаційному оскарженню, у тому числі судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього  Кодексу  позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Отже, враховуючи, що судом апеляційної інстанції постановлено рішення у справі розглянутої за правилами спрощеного позовного провадження, відсутні підстави для його оскарження в касаційному порядку.
За результатами апеляційного перегляду, розподіл судових витрат, відповідно до вимог статті 139 КАС України не проводився.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 317, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – Дяченка Олексія Володимировича – задовольнити частково.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2023 року – змінити, виклавши третій абзац резолютивної частини у наступній редакції:
«Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.06.2016 по 31.07.2017, включно, із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року в сумі 43509 (сорок три тисячі п`ятсот дев`ять) гривень 62 копійки, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44».

В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2023 року – залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Доповідач - суддя                                                                       І. О. Турецька

суддя                                                                                           Ю. М. Градовський

суддя                                                                                           Л. П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 26.02.2024.