ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 січня 2024 року                                                                                      Справа № 903/703/23 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії:
Головуючого судді      Гудак А.В.
судді                              Петухов М.Г.
судді                              Мельник О.В.
секретар судового засідання Новосельська О.В.
за участю представників:
позивача: не з`явився   
відповідача: не з`явився   
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Північно-західного                апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ковельська      оптово-торгова база"      на додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 27.11.2023 у справі №903/703/23 (суддя Слободян О.Г., м.Луцьк, повний текст складено 29.11.2023)
за позовом:      Товариства з обмеженою відповідальністю "Ковельська оптово-торгова база"
до відповідача:      Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинська облспоживспілка"
про      стягнення 362 476 грн. 21 коп.

ВСТАНОВИВ:

Додатковим рішенням Господарського суду Волинської області від 27.11.2023 у справі №903/703/23 заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинська облспоживспілка" про ухвалення додаткового рішення у справі № 903/703/23  задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ковельська оптово–торгова база"  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинська облспоживспілка" 30000 грн витрат на професійну правничу допомогу та 2684 грн витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.
Не погоджуючись з ухваленим додатковим рішенням Товариство з обмеженою відповідальністю "Ковельська    оптово-торгова база" звернулось до суду з апеляційною скаргою в якій просить суд додаткове рішення господарського суду Волинської області від 27.11.2023 у справі № 903/703/23 змінити. Стягнути з ТОВ «Ковельська оптово-торгова база» в користь ТОВ «Волинська облспоживспілка» судові витрати пов`язані з наданням правової допомоги в розмірі 10 000 гривень, в решті залишити без змін.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач посилається на те, що на момент укладення договору 05.07.2023 року про надання правової допомоги відповідачем не отримано копії позовної заяви, а провадження у справі відкрито не було. Тобто у сторін не було жодних підстав визначати вартість послуг у фіксованому розмірі 30000 гривень. Разом з тим, саме через незначну складність справи, було відкрите спрощене провадження без повідомлення сторін. Стороною відповідача у справі подано два документи: клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, в якому судом першої інстанції відмовлено і відзив, основна частина змісту якого зводиться до цитування норм Закону України «Про оцінку майна та оціночну діяльність». При цьому суд першої інстанції залишив без належної оцінки доводи позивача заявлені в клопотанні про зменшення судових витрат.
Ухвалою суду від 21.12.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Ковельська оптово-торгова база"    на додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 27.11.2023 у справі №903/703/23 та розгляд апеляційної скарги призначено на    10 січня 2024 року.
30 грудня 2023 року від ТОВ «Волинська облспоживспілка» надійшов відзив в якому просить суд відмовити в задоволення апеляційної скарги ТОВ «Ковельська оптово-торгова база» та залишити в силі додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 27 листопада 2023 року у справі №903/703/23. Розгляд апеляційної скарги провести без участі представника ТОВ «Волинська облспоживспілка».
У зв`язку із тимчасовою непрацездатністю головуючої судді Гудак А.В., судове засідання у справі №903/703/23 10 січня 2024 року о 10:00 не відбулося.
Учасники справи повідомлені 09.01.2024 про неможливість проведення даного судового засідання у телефонному режимі, а також відповідна інформація щодо слухання даної справи 09.01.2024 була розміщена на сторінці суду офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет - https://nwag.court.gov.ua/sud4874/pres-centr/uchasn_sud_prochesu_2018/1537811/.
15 січня 2024 року суд апеляційної інстанції призначив справу до розгляду.
Поряд з цим, 15 січня 2024 року на адресу суду від судді Олексюк Г.Є. надійшла заява про самовідвід у справі №903/703/23.
Ухвалою суду від 15.01.2024 розгляд заяви судді Олексюк Г.Є. про самовідвід у справі №903/703/23 призначено на 15 січня 2024 року о 09:30 год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33001 м. Рівне вул. Яворницького, 59  у  залі судових засідань №6, без повідомлення учасників справи. 
Ухвалою суду від 15.01.2024 заяву судді Олексюк Г.Є. про самовідвід у справі №903/703/23 задоволено. Відведено суддю Олексюк Г.Є. від участі в розгляді справи №903/703/23 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Ковельська оптово-торгова база"    на додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 27.11.2023 у справі №903/703/23. Справу №903/703/23 передано для здійснення повторного автоматизованого розподілу та визначення іншого судді - члена колегії відповідно до ст. 32 ГПК України.
Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.01.2024 року визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя Гудак А.В., суддя Петухов М.Г., суддя Мельник О.В.
Ухвалою суду від 15.01.2024 прийнято апеляційне провадження за  апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Ковельська оптово-торгова база"    на додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 27.11.2023 у справі №903/703/23  розгляд якої призначено на 10 січня 2024 року об 10:00 год. у новому складі суду: головуючий суддя Гудак А.В., суддя Петухов М.Г., суддя Мельник О.В. Розгляд справи призначено на 31 січня 2024 року.    
30 січня 2024 року від представника ТОВ «Волинська облспоживспілка» надійшов лист про розгляд апеляційної скарги 31.01.2024 без участі представника ТОВ «Волинська облспоживспілка».
В судове засідання 31.01.2024 року ТОВ "Ковельська оптово-торгова база" свого представника не направило, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлено належним чином, причини неявки суду не повідомило.
Враховуючи, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представників сторін.
Відповідно до приписів    ст. 269 ГПК України    суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскарженого рішення, оцінивши висновки суду першої інстанції на відповідність дійсним обставинам справи, судова колегія дійшла висновку, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ковельська    оптово-торгова база" задовольнити частково, а додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 27.11.2023 у справі №903/703/23 змінити, виклавши резолютивну частину в редакції цієї    постанови, виходячи з наступного.
Предметом апеляційного оскарження у даній справі є додаткове рішення суду першої інстанції, яким з позивача на користь відповідача стягнуто витрати на професійну правничу допомогу в сумі 30 000,00 грн та з розміром яких позивач не погоджується, оскільки вважає такий розмір непропорційно завищеним до предмету позову, наданих доказів та доводів відповідача.
Відповідно до пункту 12 частини 3    статті 2 ГПК України    основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Судові витрати - це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи.
Аналогічний висновок міститься у п. 49    постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №242/4741/16-ц.
Відповідно до частини третьої    статті 123 ГПК України    до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
За частиною першою    статті 124 ГПК України    разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
Як вбачається з матеріалів справи, у відзиві на позовну заяву відповідач навів попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач очікує понести в зв`язку із розглядом справи становить 30    000,00 грн, а саме витрати на професійну правничу допомогу, зазначивши, що докази витрат на правничу допомогу будуть надані під час судового засідання до судових дебатів (а.с.55-60 т.1).
26 липня 2023 року через "Електронний суд" представником відповідача до суду першої інстанції подана заява про розподіл судових витрат по даній справі, зокрема, щодо витрат надання професійної правничої допомоги, які орієнтовно складатимуть 30    000,00 грн, в якій представник відповідача  зазначив, що відповідно до ч.8 ст.129 ГПК України докази понесення витрат (договір, рахунок, акт виконаних робіт та підтвердження оплати наданої правничої допомоги) будуть подані суду протягом 5 днів після ухвалення рішення суду (а.с. 97-98 т.1).
За наслідком розгляду справи №903/703/23 судом першої інстанції ухвалено рішення від 05.09.2023 у справі №903/703/23, яким у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Ковельська оптово – торгова база" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинська облспоживспілка" про стягнення 362 476 грн. 21 коп. відмовлено (а.с.154-161 т.1). 
13 вересня 2023 року через систему "Електронний суд" до суду першої інстанції від представника ТОВ "Волинська облспоживспілка" надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі №903/703/23, в якій заявник просив поновити строк для подачі заяви, прийняти її до розгляду та задовольнити, ухвалити додаткове рішення у справі №903/703/23, яким стягнути з ТОВ "Ковельська оптово – торгова база" на користь ТОВ "Волинська облспоживспілка" судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 30000 грн (а.с. 164-166 т.1).
В обґрунтування вказаної    заяви, представник відповідача зазначив, що 26.07.2023 відповідачем згідно ч.8 ст.129 ГПК України було подано письмову заяву про розподіл судових витрат.  05.07.2023 між відповідачем та АО “Рівненська правова компанія” укладено договір про надання правової допомоги. 12 вересня 2023 року між сторонами підписано акт про надання послуг на суму 30000грн. Також, 12 вересня 2023 року АО “Рівненська правова компанія” виставлено рахунок на суму 30000 грн. Повідомив, що сторонами договору погоджений фіксований розмір гонорару, а тому розмір гонорару на суму 30000 грн є визначеним.
Відповідно до ч.2    ст.126 ГПК України    для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно    статті 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність"    адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність").
Закон України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність"    формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає    гонорар.
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28    додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі №910/12876/19).
Частинами першою та другою    статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність"    встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.    Гонорар    має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
З аналізу зазначеної норми слідує, що    гонорар    може встановлюватися у формі:
- фіксованого розміру,
- погодинної оплати.
Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.
Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.          
Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами    статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.
Однак не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Такий висновок викладений у пункті 5.44    постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18.
Так, на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу у даній справі в суді першої інстанції відповідачем до суду першої інстанції надано договір про надання правової допомоги від 05.07.2023, укладений між ТОВ "Волинська облспоживспілка" (Клієнт) та Адвокатським об`єднанням "Рівненська правова компанія" (Адвокатське об`єднання), акт про надання послуг від 12.09.2023 на суму 30000 грн, рахунок №2/09 від 12.09.2023 на суму                     30000 грн, платіжна інструкція №6589 від 14.09.2023 про сплату 30000 грн за юридичні послуги згідно рахунку №2/09 від 12.09.2023 (а.с 167-169, 174 на звороті т.1). 
Дослідженням наданих відповідачем доказів, що підтверджують надані послуги та виконані адвокатом роботи, судом апеляційної інстанції встановлено, що 05.07.2023 між ТОВ "Волинська облспоживспілка" (Клієнт) та Адвокатським об`єднанням "Рівненська правова компанія" (Адвокатське об`єднання) укладено договір про надання правничої допомоги                     (а.с. 167-168 т.1).
Згідно п. 1.1. Договору Клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання на підставі звернень Клієнта, приймає на себе зобов`язання з надання юридичної допомоги: представляє у встановленому порядку  інтереси Клієнта в суді першої інстанції у справі Господарського суду Волинської області №903/703/23 за позовом ТОВ "Ковельська оптово-торгова база" до ТОВ "Волинська облспоживспілка" про стягнення збитків.
Для надання юридичної допомоги Клієнту, Адвокатське об`єднання призначає адвоката Сороку В.Г. (п.2.6 Договору).
Згідно п.4.1 Договору правничу допомогу, що надається Адвокатським об`єднанням Клієнт оплачує у розмірі 30000 грн за представництво інтересів у суді першої інстанції, що включає повний супровід справи.
Оплата за даним Договором здійснюється не пізніше 5 днів з моменту отримання Клієнтом рахунку. За результатами надання юридичної допомоги складається акт, що підписується представниками кожної зі сторін. В акті вказується обсяг наданої Адвокатським об`єднанням юридичної допомоги і її вартість (п.4.2, 4.4 Договору).  
Договір підписаний сторонами та завірений їх печатками.
Таким чином, колегією суддів встановлено, що сторони погодили вартість наданих послуг у фіксованій сумі 30 000,00 грн.
12 вересня 2023 року за результатами виконаних адвокатом робіт (надання послуг) по Договору про надання правничої допомоги від 05.07.2023 складено та підписано акт про надання послуг, згідно якого сторони склали акт про те, що виконавцем надані замовнику такі юридичні послуги (правнича допомога): здійснено представництво інтересів Клієнта у справі Господарського суду Волинської області  №903/703/23 за позовом ТОВ "Ковельська оптово-торгова база" до ТОВ "Волинська облспоживспілка" про стягнення збитків у сумі 362476,21грн, що включає повний супровід справи у суді першої інстанції.  Загальна вартість наданих Клієнту юридичних послуг (правничої допомоги) становить 30000грн. Сторони претензій одна до одної не мають.  Акт підписаний сторонами та завірений їх печатками (а.с.169 т.1).
Адвокатським бюро виставлений  ТОВ "Волинська облспоживспілка" рахунок №2/09 від 12 вересня 2023 року  про сплату за надані юридичні послуги (правничу допомогу) на підставі договору про надання правничої допомоги від 5 липня 2023 року  в розмірі 30    000,00 грн                     (а.с. 169 на звороті).
Також відповідачем надано суду першої інстанції квитанцію про доставку заяви про ухвалення додаткового рішення з додатками до зареєстрованого Електронного кабінету Користувача ЄСІТС від 13.09.2023 (а.с.170 т.1).
15 вересня 2023 року від представника заявника надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи платіжної інструкції №6589 від 14.09.2023 згідно якої ТОВ "Волинська облспоживспілка" сплачено Адвокатському об`єднанню "Рівненська правова компанія" –                       30000,00 грн. за юридичні послуги (правничої допомоги) згідно рахунку №2/09 від 12.09.2023 (а.с. 174 т.1).
За змістом частини четвертої    статті 126 ГПК України    розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3)обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який водночас повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій    статті 126 ГПК України.
Зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини четвертої    статті 126 ГПК України    суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.
При цьому частинами п`ятою, шостою    статті 126 ГПК України    передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
У розумінні положень частини п`ятої    статті 126 ГПК України    зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.
Загальне правило розподілу судових витрат визначене    статтею 129 ГПК України. Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що зазначена норма є загальною та повинна застосовуватись у системно-логічному зв`язку із частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою    статті 129 ГПК України.
У частині п`ятій наведеної норми цього    Кодексу    визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Зокрема, відповідно до частини п`ятої    статті 129 ГПК України    під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначеними частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою    статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правничу допомогу.
У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою    статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та, відповідно, не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним, суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Отже, під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, зважаючи на приписи частини четвертої    статті 129 ГПК України, суд:
1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині четвертій    статті 126 ГПК України    (а саме співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;
2) з власної ініціативи, не розподіляти такі витрати повністю або частково та покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою    статті 129 ГПК України    (а саме пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат, порівняно із попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).
Така позиція випливає з правових висновків, які послідовно викладені у низці постанов Верховного Суду, зокрема у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2022 у справі №922/1964/21, у додатковій    постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, у    постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі №915/237/18, від 24.10.2019 у справі №905/1795/18, від 17.09.2020 у справі №904/3583/19, від 18.03.2021 у справі №910/15621/19.
З матеріалів справи вбачається, що 16.11.2023 від представника позивача до суду першої інстанції надійшло клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, в якому останній просить відмовити у задоволенні заяви про стягнення 30000грн витрат на правову допомогу. В обґрунтування доводів викладених у клопотанні позивач посилається на те, що, заява представника відповідача про ухвалення додаткового рішення з наданими доказами щодо розміру судових витрат подана до суду 13.09.2023, з пропуском 5-денного строку на подання таких доказів, визначеного ч.8 ст.129 ГПК України. Докази здійснення заявником оплати витрат на професійну правничу допомогу 14.09.2023 не направлялись позивачу. Також позивач зазначив, що вартість правничих послуг є непропорційно завищеною до предмету позову, наданих доказів та доводів відповідача. Представник позивача посилаючись на ч.9 ст.129 ГПК України зазначає, що у випадку зловживання стороною  чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Вважає, що даний спір виник виключно внаслідок неправильних дій відповідача, оскільки через протиправну бездіяльність ТОВ "Волинська облспоживспілка" позивач змушений був звертатись до суду з позовом (а.с. 238-242 т.1).
Проте, колегія суддів вважає безпідставним твердження позивача про те, що заява представника відповідача про ухвалення додаткового рішення з наданими доказами щодо розміру судових витрат подана до суду 13.09.2023, з пропуском 5-денного строку на подання таких доказів, визначеного ч.8 ст.129 ГПК України, враховуючи наступне.
З матеріалів справи вбачається, що 13.09.2023 через систему електронний суд від представника    ТОВ "Волинська облспоживспілка"    надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі №903/703/23, в якій заявник просить поновити строк для подачі заяви, прийняти її до розгляду та задовольнити; ухвалити додаткове рішення у справі №903/703/23, яким стягнути з    ТОВ "Ковельська оптово торгова база"    на користь    ТОВ "Волинська облспоживспілка"    судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 30000 грн. Поряд з цим, повідомив суд першої інстанції про те, що про винесення рішення суду від                                  5 вересня 2023 року відповідач дізнався 11 вересня 2023 року, отримавши повний текст рішення через систему "Електронний суд", а тому 5-ти денний строк для подачі заяви про прийняття додаткового рішення підлягає поновленню судом.
14 вересня 2023 року від представника    ТОВ "Ковельська оптово торгова база"    надійшло клопотання, в якому останній просить залишити заяву представника    ТОВ "Волинська облспоживспілка"    від 13.09.2023 про ухвалення додаткового рішення без розгляду, оскільки вбачається, що обсяг наданих правничих послуг був відомий сторонам на момент укладення договору про правову допомогу (а.с.171-172 т.1).
Ухвалою Господарського суду Волинської області від 18.09.2023 у справі №903/703/23 відмовлено у клопотанні представника    Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинська облспоживспілка"    про поновлення строку на подання заяви про ухвалення додаткового рішення. Заяву представника    Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинська облспоживспілка"    про ухвалення додаткового рішення у справі №903/703/23 з поданими доказами залишено без розгляду (а.с.175-176 т.1).
Не погоджуючись із постановленою ухвалою,    Товариство з обмеженою відповідальністю "Волинська облспоживспілка"    звернулося до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Волинської області від 18.09.2023 у справі №903/703/23. Направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Судові витрати покласти на позивача (а.с. 178-183 т.1).
Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 07.11.2023 задоволено Апеляційну скаргу    Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинська облспоживспілка"    на ухвалу Господарського суду Волинської області від 18.09.2023 у справі №903/703/23 та скасовано ухвалу Господарського суду Волинської області від 18.09.2023 у справі №903/703/23. Заяву    Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинська облспоживспілка"    про ухвалення додаткового рішення у справі №903/703/23 з поданими доказами - направлено до Господарського суду Волинської області для продовження розгляду (а.с.232-234 т.1).
Ухвалою Господарського суду Волинської області 17.11.2023 року поновлено    Товариству з обмеженою відповідальністю "Волинська облспоживспілка"    строк на подання заяви про ухвалення додаткового рішення. Прийнято заяву    Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинська облспоживспілка"    про ухвалення додаткового рішення у справі №903/703/23 до розгляду. Розгляд заяви постановлено здійснювати без повідомлення (виклику) сторін                         (а.с. 245 т.1).
Таким чином, питання дотримання відповідачем 5-денного строку  для подачі заяви про прийняття додаткового рішення з доказами вже було предметом дослідження судом апеляційної інстанції за результатами розгляду якого ухвалено постанову   Північно-західного апеляційного господарського суду від 07.11.2023, якою скасовано ухвалу Господарського суду Волинської області від 18.09.2023 у справі №903/703/23. Заяву    Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинська облспоживспілка"    про ухвалення додаткового рішення у справі №903/703/23 з поданими доказами - направлено до Господарського суду Волинської області для продовження розгляду. Вказана постанова суду апеляційної інстанції набрала законної сили 07.11.2023.
Посилання позивача в якості підстав для відмови у задоволенні заяви відповідача про ухвалення додаткового рішення у справі №903/703/23, що докази здійснення заявником оплати витрат на професійну правничу допомогу 14.09.2023 не направлялись позивачу, колегія суддів відхиляє, оскільки витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи    незалежно    від того,    чи    їх вартість уже фактично    сплачено    стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2    статті 126 цього Кодексу).
Аналогічну правову позицію викладено у постановах об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 та від 22.11.2019 у справі №910/906/18.
Твердження позивача, що у ТОВ "Волинська облспоживспілка" та Адвокатського об`єднання "Рівненська правова компанія" не було жодних підстав визначати у договорі про надання правової допомоги вартість послуг у фіксованому розмірі 30000 грн, оскільки на момент укладення договору 05.07.2023 року відповідачем не отримано копії позовної заяви, а провадження у справі відкрито не було, суд апеляційної інстанції вважає безпідставним так як діє    презумція    правомірності правочину відповідно до    ст. 204 ЦК України. Відповідно до    статті 204 ЦК України    правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Позивач, також у клопотанні про зменшення витрат на правову допомогу посилається на те, що спір у даній справі виник виключно внаслідок неправильних дій відповідача, оскільки через протиправну бездіяльність ТОВ "Волинська облспоживспілка" він змушений був звертатись до суду з позовом у даній справі.
В обґрунтування вказаного позивач посилається на те, що рішенням Господарського суду Волинської області від 13.07.2021 у справі №159/5585/19 задоволено позов ОСОБА_1 до ТОВ «Ковельська ОТБ», Волинської облспоживспілки, третя особа без самостійних вимог –приватний нотаріус Огей Н.М про визнання недійсним договору іпотеки від 08.05.2019 року за реєстраційним номером 360. Постановою Північно –західного апеляційного господарського суду від 06.10.2021 року, рішення місцевого суду залишено в силі. Проте, обтяжувач - ТОВ «Волинська облспоживспілка» з моменту набрання законної сили рішення про визнання недійсним договору іпотеки від 08.05.2019 року, понад рік не подало нотаріусу заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідних записів з Державного реєстру. Товариство з обмеженою відповідальністю «Ковельська оптово-торгова база» як власник вищезазначеного нерухомого майна, не мала правових підстав самостійно подати заяву про вилучення записів щодо обтяжень, оскільки таке право надано виключно стягувачу – Волинській облспоживспілці. Відтак через протиправну бездіяльність облспоживспілки ТОВ «Ковельська оптово-торгова база» була змушена звертатись з позовом про зняття заборон. Після ухвалення рішення 30.09.2022 року ТОВ «Ковельська оптово-торгова база» направило відповідачу вимогу щодо негайного зняття обтяжень. Натомість, ТОВ «Волинська облспоживспілка» подала апеляційну скаргу на рішення у справі № 903/440/22, від якої в суді апеляційної інстанції відмовилось. Отже позивач зазначає, що внаслідок протиправної бездіяльності ТОВ «Волинська облспоживспілка», зокрема не зняття обтяжень та іпотеки Основний договір між ТОВ «Ковельська оптово-торгова база» та ТОВ «Аделін» укладений не був і як наслідок ТОВ «Ковельська оптово-торгова база» не отримала прибуток в розмірі 362 000 грн.
Проте, судом першої інстанції у рішенні від 05.09.2023 ухваленого судом першої інстанції у даній справі за результатами розгляду справи по суті вбачається, що судом першої інстанції враховуючи обставини справи встановлено: «… позивач не спростував належними та допустимими доказами, що ним здійснені всі можливі заходи для зменшення розміру збитків; відсутність своєї вини у не укладенні договору купівлі-продажу, що очікувані доходи неодержані ним не в наслідок, зокрема його недбалої поведінки.
…позивач не довів реальності заявленої ним до стягнення суми збитків, як і не довів, як того вимагає частина 3    статті 226 ГК України, що він вчиняв дії, спрямовані на запобігання виникненню збитків, що в силу прямого регулювання наведеної норми взагалі позбавляє його права на відшкодування збитків.
Вищенаведені факти свідчать про відсутність в діях відповідача всіх елементів цивільного правопорушення: протиправної поведінки, завданих збитків та причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини та вжиття стороною заходів, для одержання такої вигоди, у зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення з відповідача 362 476 грн. 21 коп. не підлягають задоволенню.
Суд не стверджує про відсутність вини відповідача, однак враховуючи поведінку позивача не вбачає підстав для задоволення позову.»
Як позивач так і відповідач рішення Господарського суду Волинської області від 05.09.2023 у даній справі не оскаржували до суду апеляційної інстанції. Таким чином вказане рішення суду першої інстанції набрало законної сили 26.09.2023.
Отже, сторони погодились з вищевказаними висновками суду першої інстанції
Враховуючи вищевикладене, вбачається, що судом першої інстанції встановлена, як бездіяльність позивача так і вина відповідача у правовідносинах, які виникли між сторонами справи і стали підставою для подання позову у даній справі.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою    статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21    додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, постанова від 16.11.2022 у справі №916/2016/21 тощо).
Такі критерії оцінки поданих заявником доказів суд застосовує з урахуванням особливостей кожної справи та виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, приписів    статей 123 - 130 ГПК України    та з урахуванням практики Європейського Суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі    статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".
Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited"    проти України",    рішення у справі "Баришевський проти України", рішення у справі "Гімайдуліна і інші проти України",    рішення у справі "Двойних проти України",    рішення у справі "Меріт проти України").
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Щодо відповідності витрат на правову допомогу критеріям розумності та справедливості, враховуючи фіксований розмір витрат на правову допомогу та необхідністю у такому випадку підтвердити виконані роботи їх обсягом, колегія суддів зазначає наступне.
З матеріалів справи вбачається, що під час розгляду справи у суді першої інстанції, інтереси відповідача представляв адвокат Адвокатського об`єднання "Рівненська правова компанія" – Сорока В.Г., виконав наступні дії, що стосуються розгляду справи №903/703/23 в суді першої інстанції, а саме: склав і подав з використанням підсистеми "Електронний суд" клопотання про витребування оригіналів письмових доказів (а.с.47-49 т.1); відзив на позовну заяву з додатками (а.с.55-60 т.1); клопотання про долучення доказів (а.с.134-141 т.1).
Таким чином,     суд апеляційної інстанції враховуючи наведений обсяг складових правової допомоги, наданої Адвокатським об`єднанням "Рівненська правова компанія" відповідачеві в межах позову, категорію та складність справи, зазначає, що заявлені відповідачем до відшкодування судові витрати на правничу допомогу у розмірі 30 000,00 грн не відповідають критеріям обґрунтованості та пропорційності до предмета спору у розумінні приписів частини 5    статті 129 ГПК України.
Наведене обґрунтовується тим, що надані Адвокатським об`єднанням послуги, з урахуванням категорії та складності цієї справи, не вимагали значного обсягу юридичної і технічної його роботи, з огляду на ті докази, якими адвокати підтверджують рівень своєї компетентності.
Зважаючи на вищевикладене та приймаючи до уваги те, що стягнення з позивача витрат у заявленій сумі 30 000,00 грн буде суперечити принципу розподілу таких витрат, виходячи із загальних засад судочинства справедливості, добросовісності, розумності та з    метою забезпечення балансу інтересів сторін, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність покладення на позивача судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених відповідачем, в розмірі 15 000,00 грн, який, суд апеляційної інстанції вважає, що відповідає критеріям розумності та пропорційності.
За таких обставин, за наслідками розгляду справи заява представника відповідача про ухвалення додаткового рішення у справі №903/703/23  підлягає задоволенню частково, з позивача на користь відповідача підлягають стягненню 15000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. У задоволенні решти заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинська облспоживспілка" про ухвалення додаткового рішення у справі №903/703/23   відмовити.
Згідно із    статтею 275 ГПК України    суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.
Суд апеляційної інстанції, з урахуванням вищевикладеного, дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Ковельська      оптово-торгова база", додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 27.11.2023 у справі №903/703/23 змінити, виклавши резолютивну частину в редакції цієї    постанови.
Керуючись статтями 269,      270,      273, 275,      277,      281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд   
УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ковельська      оптово-торгова база" на додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 27.11.2023 у справі №903/703/23 задовольнити частково.
2. Змінити додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 27.11.2023 у справі №903/703/23, виклавши пункти 1 і 2 резолютивної частини додаткового рішення Господарського суду Волинської області від 27.11.2023 у справі №903/703/23 в такій редакції:
« 1. Заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинська облспоживспілка" про ухвалення додаткового рішення у справі № 903/703/23  задовольнити частково.
 2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ковельська оптово–торгова база"  (37840, Полтавська  обл., Лубенський район, село Ковалі, Хорольська ТГ, вул.Миру, буд.68, код ЄДРПОУ 38527562) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинська облспоживспілка"  (43016, Волинська обл., Луцький район, м.Луцьк, вул.Ковельська, буд.13, код ЄДРПОУ 01743401) 15000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу та 2684,00 грн витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.
У задоволенні решти заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинська облспоживспілка" про ухвалення додаткового рішення у справі №903/703/23   відмовити.»
3. Справу №903/703/23 повернути  Господарському суду Волинської області.
4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з моменту складення повного тексту в порядку, передбаченому главою 2 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "01" лютого 2024 р.

Головуючий  суддя                                                                      Гудак А.В.

Суддя                                                                                              Петухов М.Г.  

Суддя                                                                                              Мельник О.В.