ПОСТАНОВА                                          
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ                  
27 лютого 2024 року
м. Київ
справа № 521/10391/20
провадження № 61-15226св23 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,
учасники справи:
заявник (боржник) - ОСОБА_1 ,
суб`єкт оскарження - державний виконавець Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Гуйван Альона Павлівна, 
заінтересована особа (стягувач) - Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України»,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Клепиков Максим Сергійович, на постанову Одеського апеляційного суду від  03  серпня 2023 року у складі колегії суддів: Вадовської Л. М., Комлевої О. С., Сєвєрової Є. С.,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст вимог
У червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на рішення державного виконавця Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Гуйван А. П. (далі - Другий Малиновський відділ ДВС м. Одеси, державний виконавець), заінтересована особа (стягувач) - Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі - АТ «Державний ощадний банк України»), у справі за позовом АТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Скаргу обґрунтовано тим, що на виконання рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 20 вересня 2012 року в справі №1519/3768/11 31 травня 2013 року видано виконавчий лист № 1519/3768/11 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Державний ощадний банк України» заборгованості за кредитним договором від  20 вересня 2007 року № 1594/0313 у розмірі 35 041,42 дол. США та судових витрат у сумі 1 820,00 грн. 
Виконавчий лист пред`явлений стягувачем до виконання 15 жовтня 2019 року, а  16  жовтня 2019 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1. 
Однак строк пред`явлення до виконання виконавчого листа від 31 травня 2013 року № 1519/3768/11 сплив ще до набрання чинності Законом України «Про виконавче провадження» в редакції Закону від 02 червня 2016 року № 1404-VIII, з огляду на що до цього виконавчого листа не можуть застосовуватися положення пункту 5 розділу 13 «Перехідні та прикінцеві положення» цього Закону, що має наслідком відсутність у державного виконавця правових підстав для відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1.
З огляду на викладене, ОСОБА_1 просив:
- поновити строк оскарження постанов державного виконавця Другого Малиновського відділу ДВС м. Одеси про відкриття виконавчого провадження від  16 жовтня 2019 року № НОМЕР_1, про арешт майна боржника від 12 березня 2020 року, про арешт коштів боржника від 12 березня 2020 року, та визнати причини його пропуску поважними; 
- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Другого Малиновського відділу ДВС м. Одеси про відкриття виконавчому провадження від  16 жовтня 2019 року;
- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Другого Малиновського відділу ДВС м. Одеси про арешт майна боржника у виконавчому провадженні від 12 березня 2020 року № НОМЕР_1;
- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Другого Малиновського відділу ДВС м. Одеси про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні від 12 березня 2020 року № НОМЕР_1 (т. 3, а. с. 1-5).
Короткий зміст ухвали суду першої інстанції
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 02 березня 2021 року скаргу ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправними та скасовано постанови державного виконавця Другого Малиновського відділу ДВС м. Одеси про відкриття виконавчого провадження від 16 жовтня 2020 року № НОМЕР_1, про арешт майна та коштів боржника у виконавчому провадженні від 12 березня 2020 року № НОМЕР_1.
Ухвалу суду першої інстанції мотивовано тим, що строк пред`явлення до виконання виконавчого листа від 31 травня 2013 року № 1519/3768/11 сплинув ще до набрання чинності Законом України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження», з огляду на що до виконавчого листа не застосовуються положення пункту 5 розділу 13 «Перехідні та прикінцеві положення». Державний виконавець не мав правових підстав для відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, строк пред`явлення якого до виконання сплинув на момент подання заяви про відкриття виконавчого провадження.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Одеського апеляційного суду від 03 серпня 2023 року апеляційні скарги Другого Малиновського відділу ДВС м. Одеси та АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» задоволено. Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 02 березня 2021 року скасовано та відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_1 .
Постанову суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що АТ «Державний ощадний банк України в особі філії повторно звернувся 15 жовтня 2019 року із заявою про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 1519/3768/11, виданого Малиновським районним судом м. Одеси 31 травня 2013 року.
Виконавчий лист від 31 травня 2013 року № 1519/3768/11, пред`явлений 15 жовтня 2019 року до примусового виконання з дотриманням визначеного частиною першою статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» строку пред`явлення виконавчого документу до виконання; невідповідностей виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 4 вказаного Закону, які слугували б підставою для повернення виконавчого документу стягувачу, не встановлено; арешт майна та коштів боржника у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 є заходами примусового виконання рішень, що передбачені статтею 10 Закону, які здійснені державним виконавцем на виконання вимог статті 18 Закону; прийняті державним виконавцем під час здійснення виконавчого провадження рішення про відкриття виконавчого провадження та про здійснення заходів примусового виконання рішень оформлені постановами, що відповідає положенням статті 13 Закону.
На стадії відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1 та вжиття заходів примусового виконання рішень державний виконавець не порушив вимоги Закону України «Про виконавче провадження» та права боржника ОСОБА_1 .
Суд першої інстанції не врахував положень пункту 1 частин четвертої та п`ятої статті 12 Закону України «Про виконавче провадження», дійшов помилкового висновку про недотримання строку пред`явлення виконавчого документу до виконання. 
Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи
24 жовтня 2023 року до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» від імені ОСОБА_1 - адвокат Клепиков М. С. подав касаційну скаргу на постанову суду апеляційної інстанції, у якій просив її скасувати та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Підставою касаційного оскарження вказаного судового рішення заявник зазначає порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення, оскільки банк порушив строк на звернення до примусового виконання виконавчого листа від 31 травня 2013 року у справі № 1519/3768/11.
Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції проігнорував доводи скаржника щодо суті скарги та не надав їм правової оцінки. Виконавчий лист виданий на користь ПАТ «Державний ощадний банк України», тоді як з матеріалів виконавчого провадження вбачається стягнення заборгованості за користь АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк». У матеріалах справи відсутні відомості про заміну сторони її правонаступником відповідно до статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».
Під час розгляду справи за апеляційними скаргами державного виконавця та банку суд апеляційної інстанції порушив вимоги частини третьої статті 367 ЦПК України. 
Строк пред`явлення до виконання виконавчого листа від 31 травня 2013 року № 1519/3768/11 сплинув до набрання чинності Законом України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII 05 жовтня 2016 року, до цього виконавчого листа не можуть застосовуватися положення пункту 5 розділу 13 «Перехідні та прикінцеві положення» указаного Закону. Поновлення 20 лютого 2017 року строку пред`явлення до виконання виконавчого листа від 31 травня 2013 року № 1519/3768/11 у період дії Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII не змінює строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання, який встановлений Законом України «Про виконавче провадження» 1999 року.
Тому строк пред`явлення до виконання виконавчого листа від 31 травня 2013 року № 1519/3768/11 починається з 20 лютого 2017 року (з набранням чинності судового рішення про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання) і закінчується 20 лютого 2018 року.
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
У відзиві на касаційну скаргу, поданому до суду у грудні 2023 року, АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» заперечує проти доводів представника ОСОБА_1 - адвоката Клепикова М. С., просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Відзив мотивовано тим, що твердження представника боржника про стягнення за виконавчим листом фактично відбувається на користь іншої особи, є помилковим, оскільки стягувач за рішенням суду не змінився та є АТ «Державний ощадний банк України», а змінено лише тип акціонерного товариства (відповідно до змін законодавства, яке регулює правовідносини у банківській сфері).
Строк для пред`явлення виконавчого документу до виконання не пропущено, державний виконавець правомірно виніс оскаржувані постанови.
Рух касаційної скарги у суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 22 грудня 2023 року відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою представника ОСОБА_2 - адвоката Дажука С. М.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 20 вересня 2012  року у справі №1519/3768/11 стягнено з ОСОБА_1 на користь АТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором від  20 вересня 2007 року № 1594/0313 у розмірі 35 041,42 дол. США та судові витрати у сумі 1 820,00 грн
На виконання указаного рішення суду Малиновський районний суд м. Одеси видав 31  травня 2013 року виконавчий лист № 1519/3768/11. 
Виконавчий лист від 31 травня 2013 року № 1519/3768/11 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованості за кредитним договором та судових витрат пред`явлено до виконання.
Постановою державного виконавця від 13 жовтня 2014 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_2 виконавчий документ повернуто суду на підставі частини першої статті 48, статті 50 Закону України від 21 квітня 1999 року N 606-XIV «Про виконавче провадження», оскільки ОСОБА_1 оскаржив заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 20 вересня 2012 року.
Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 25 лютого 2015 року заочне  рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 20 вересня 2012 року в справі № 1519/3768/11 залишено без змін.
18 лютого 2016 року стягувач АТ «Державний ощадний банк України» повторно отримав виконавчий лист із зазначенням строку набрання рішенням суду законної сили 25 лютого 2015 року.
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 20 лютого 2017 року, поновлено АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» строк пред`явлення до виконання виконавчого документу, виданого на виконання рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 20 вересня 2012 року в справі №1519/3768/11 за позовом АТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Постановою головного державного виконавця Малиновського ВДВС м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Скрябіної А. Я. від 16 червня 2017 року відкрито виконавче провадження ВП НОМЕР_3 з виконання виконавчого листа №1519/3768/11.
Постановою головного державного виконавця Малиновського ВДВС м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Скрябіної А. Я. від 18 червня 2019 року у ВП НОМЕР_3 виконавчий лист №1519/3768/11 повернуто стягувачу на підставі на підставі пункту 7 частини першої статті 37 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII«Про виконавче провадження» (оголошений в розшук предмет застави транспортний засіб органами поліції не виявлений, іншого належного майна боржника не встановлено).
Втретє АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії подано заяву про прийняття виконавчого документу на виконання 15 жовтня 2019 року.
Постановою державного виконавця Другого Малиновського ВДВС м. Одеси від  16  жовтня 2019 року відкрито виконавче провадження ВП НОМЕР_1 з виконання виконавчого листа № 1519/3768/11, виданого Малиновським районним судом м. Одеси 31 травня 2013 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» заборгованості за кредитним договором №1594/0313 від 20 вересня 2007 року в розмірі 35 041,42 дол. США та судових витрат в розмірі 1 820,00 грн.
Постановою державного виконавця Другого Малиновського ВДВС м. Одеси у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа №1519/3768/11 накладено арешт на майно, що належить боржнику, у межах суми стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів.
Постановою державного виконавця Другого Малиновського ВДВС м. Одеси від 12 березня 2020 року у виконавчому провадженні ВП № НОМЕР_1 з виконання виконавчого листа № 1519/3768/11 накладено арешт на грошові кошти, що належить боржнику, в межах суми стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів.
 
Позиція Верховного Суду
Правове регулювання спірних відносин
Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла таких висновків.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Пунктом 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду, а згідно зі статтею 129-1 Конституції України держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до статті 1 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і приводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з частинами першою та другою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень. 
Відповідно до статті 74 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Згідно зі статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Відповідно до частини другої статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).
Згідно з частиною першою статті 22 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент набрання законної сили заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 20 вересня 2012  року - 25 лютого 2015 року) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 22 цього Закону строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.
05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження». 
Згідно з частиною першою статті 12 указаного Закону виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
Відповідно до частини п`ятої статті 26 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.
Конституція України закріпила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина перша статті 58). 
Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом (пункт 4 Рішення Конституційного Суду України від 05 квітня 2001 року у справі № 3-рп/2001 у справі за конституційним поданням Президента України щодо відповідності Конституції України (конституційності) Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (справа про податки)).
Згідно з пунктом 5 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VIII виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом. 
Тлумачення пункту 5 Розділу XIII Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» свідчить про те, що положення цього закону застосовуються лише до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплинув на час набрання чинності цим законом. Цим пунктом Закону не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування норм цього Закону (від 02 червня 2016 року) до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими сплинув на час набрання ним чинності.
З матеріалів справи вбачається, що у зв`язку з апеляційним переглядом заочне  рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 20 вересня 2012 року в справі № 1519/3768/11 набрало законної сили 25 лютого 2015 року.
З огляду на зміст частини першої статті 22 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент набрання законної сили заочним рішенням) та пункту 1 частини другої статті 22 цього Закону, строк пред`явлення до виконання виконавчого листа, повторно виданого стягувачу 18 лютого 2016 року у зв`язку з апеляційним переглядом справи, обмежувався 26 лютого 2016 року.
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 20 лютого 2017 року, поновлено АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» строк пред`явлення до виконання виконавчого документу, виданого на виконання рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 20 вересня 2012 року в справі № 1519/3768/11.
Незважаючи на те, що на момент набрання заочним рішенням законної сили 25 лютого 2015 року виконавчий лист міг бути пред`явлений до виконання за правилами частини першої статті 22 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження», тобто протягом року - до 26 лютого 2016 року, поновлення цього строку свідчить про те, що станом на 20 лютого 2017 року такий строк не сплив, тому на спірні правовідносини поширюються вимоги частини першої статті 12 Закон України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження».
З огляду на це судом апеляційної інстанції вірно встановлено, що АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії повторно звернувся 15 жовтня 2019 року із заявою про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 1519/3768/11, виданого Малиновським районним судом м. Одеси 31 травня 2013 року, у межах трирічного строку, визначеного Законом для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Доводи касаційної скарги про неможливість застосування до спірних правовідносин положень Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» щодо трирічного строку пред`явлення виконавчих документів до виконання з огляду на закріплений частиною першою статті 58 Конституції України принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, за фактичних обставин у цій справі є помилковими. 
Пунктом 5 Розділу XIII Прикінцевих та перехідних положень Закону України від  02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування норм цього Закону (від 02 червня 2016 року) до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими сплинув на час набрання ним чинності. Водночас, у цій справі встановлено, що станом на момент набрання чинності Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» 05 жовтня 2016 року строк пред`явлення до виконання виконавчого документу, виданого на виконання рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 20 вересня 2012 року в справі № 1519/3768/11, є поновленим з 20 лютого 2017 року.
Таким чином, ґрунтуються на вимогах закону і обставинах справи висновки суду апеляційної інстанції про законність постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 16 жовтня 2019 року та відсутність порушених прав боржника ОСОБА_1 .
Невідповідностей виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 4 вказаного Закону, які слугували б підставою для повернення виконавчого документу стягувачу, судом апеляційної інстанції не встановлено, з чим погоджується Верховний Суд.
Посилання заявника на те, що рішення суду виконується на користь неналежного стягувача, безпідставні та не містять належного правового обґрунтування, а вимог про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню з указаних підстав, не заявлено.
Щодо відмови у визнанні протиправними та скасування постанов державного виконавця про арешт майна та коштів боржника у виконавчому провадженні від 12 березня 2020 року № НОМЕР_1 касаційна скарга доводів не містить, тому відповідно до статті 400 ЦПК України не переглядається Верховним Судом.
Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судом апеляційної інстанції та додаткового правового аналізу не потребують.
Верховний Суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони, хоча  пункт 1 статті 6 і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну  відповідь  на  кожний  аргумент (рішення у справі «Ruiz Toriya v. Spaine», заява від 09 грудня 1994 року № 18390/91, § 29). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення у справі «HIRVISAARI v. FINLAND», заява від 27 вересня 2001 року № 49684/99, § 2).
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Клепиков Максим Сергійович, залишити без задоволення.
Постанову Одеського апеляційного суду від 03 серпня 2023 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                              О. В. Білоконь
                                                                                         
О. М. Осіян 
                                                                                      
Н. Ю. Сакара