ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2024 року 
м. Київ

справа №640/22086/21
адміністративне провадження № К/990/334/23 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Губської О.А.
суддів: Білак М.В., Мацедонської В.Е.,
розглянув у порядку письмового провадження в касаційній інстанції справу
за позовом  Кабінету Міністрів України до Національного агентства з питань запобігання корупції, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - голова правління Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" Вітренко Юрій Юрійович, Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про визнання протиправним та скасування припису, провадження у якій відкрито
за касаційною скаргою Кабінету Міністрів України на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2022 року, ухвалену у складі колегії суддів: Глущенко Я.Б., (головуючий), Горяйнова А.М., Пилипенко О.Є.,
І. Суть спору:
1. Кабінет Міністрів України звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Національного агентства з питань запобігання корупції, третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - Прем`єр-міністр України Шмигаль Денис Анатолійович, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - голова правління АТ "НАК "Нафтогаз України" Вітренко Юрій Юрійович, Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про визнання протиправним та скасування припису Національного агентства з питань запобігання корупції від 14 червня 2021 року № 31-02/58/21.
2. Крім того, 10 серпня 2021 року Кабінет Міністрів України та Прем`єр-міністр України Шмигаль Денис Анатолійович звернулись до суду із заявою про забезпечення позову шляхом зупинення дії припису Національного агентства з питань запобігання корупції від 14 червня 2021 року № 31-02/58/21, до набрання законної сили рішенням у справі №640/22086/21.
3. В обґрунтування підстав для подання даної заяви про вжиття заходів забезпечення позову позивач та третя особа - Прем`єр-міністр посилаються на те,  що Національним агентством з питань запобігання корупції було винесено припис від 14 червня 2021 року № 31-02/58/21, який адресовано, зокрема, Кабінету Міністрів України та згідно з яким Національне агентство з питань запобігання корупції вимагає: скасувати як незаконні пункти 8 та 9   розпорядження Кабінету Міністрів України від 28 квітня 2021 року № 370-р "Питання річних загальних зборів акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"; вирішити питання щодо припинення строку дії контракту № 1 з головою правління НАК "Нафтогаз України" від 29 квітня 2021 року як незаконного. За змістом вказаного припису, про його виконання Національне агентство з питань запобігання корупції має бути повідомлено упродовж десяти робочих днів з дня його одержання. Зазначена інформація та текст припису було розміщено на сайті Національного агентства з питань запобігання корупції за посиланням https://nazk.gov.ua/uk/nownv/rozporvadzhennya-uryadu-pro-prvznachennva-golovv-pravlinnya-nak-naftogaz-ukrayiny-ta-kontrakt-z-nym-mayut-buty-skasovani-vak-nezakonni-prvpvs-golow- nazk-oleksandra-novikova/.
3.1. Вказується, що оскільки зазначений припис було винесено та адресовано Уряду України та Прем`єр-міністру України на підставі частини 6   статті 12 Закону України "Про запобігання корупції", як керівнику Кабінету Міністрів України, наявні підстави вважати, що права Кабінету Міністрів України та Прем`єр-міністра України порушуються зазначеним оскаржуваним актом Національного агентства з питань запобігання корупції.
3.2. Крім того, представник заявника звертає увагу, що наявність порушення прав саме Кабінету Міністрів України у правовідносинах щодо видання припису Національного агентства з питань запобігання корупції від 14 червня 2021 № 31-02/58/21 було вказано у постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 серпня 2021 року у справі № 640/16942/21, що в свою чергу, за твердженнями представника заявника, свідчить про порушення даним приписом Національного агентства з питань запобігання корупції прав Кабінету Міністрів України. 
3.2.1. Зокрема, в обґрунтування правомірності та наявності підстав для забезпечення позову, представники заявників посилаються на обставини його очевидної протиправності. Так, представники заявників зазначають, що ознайомившись з текстом припису, без окремого дослідження додаткових документів, фактів та обставин, можливо встановити невідповідність фактів вимогам закону, що свідчить про очевидну протиправність оскаржуваного акту. 
3.2.2. Також заявники стверджують, що оскаржуваний припис Національного агентства з питань запобігання корупції вказує на перебування Вітренка Ю.Ю. на посаді лише протягом 4 місяців, що суперечить вимогам пункту 1 частини 1   статті 26 Закону України "Про запобігання корупції". 
3.2.3. На переконання заявників, посилання припису на вказані обставини свідчить про очевидну невідповідність фактичних передумов видання оскаржуваного акту вимогам статті, яку Національним агентством з питань запобігання корупції вказано як законодавчу підставу видання припису. 
3.2.4. Також, за твердженнями представників заявників,   оскаржуваний припис від 14 червня 2021 року № 31-02/58/21 поширює свою дію на Уряд та Прем`єр-міністра України, оскільки вказаним актом встановлено вимогу до Прем`єр-міністра України щодо скасування розпорядження Кабінету Міністрів України, водночас, у разі виконання вимог припису до вирішення адміністративної справи за позовом Кабінету Міністрів України про його оскарження, неможливо буде відновити права та інтереси заявників.
3.2.5. Так, на переконання представників заявників, зобов`язання Національного агентства з питань запобігання корупції вчинити дії, а саме скасувати поза встановленою процедурою розпорядження КМУ та вирішити питання про припинення трудового контракту, як незаконного, здійснення яких прямо суперечить вимогам законодавства, свідчить про очевидну протиправність припису Національного агентства з питань запобігання корупції, а також про те, що у разі виконання вимог припису Національного агентства з питань запобігання корупції, дії Уряду та Прем`єр-міністра України не відповідатимуть положенням   статті 19 Конституції України   та приписам чинного законодавства України.
3.2.6. З урахуванням викладеного, на переконання представників заявників, невжиття заявленого заходу забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення їх прав та інтересів в судовому порядку, за захистом яких вони звернулись до суду, оскільки оскаржуваний припис містить ознаки очевидної протиправності, а виконання вимог припису, до вирішення спору про його законність, призведе до настання невідворотних, негативних наслідків, за яких неможливо буде відновити права усіх учасників спірних правовідносин, що істотно ускладнить чи взагалі унеможливить виконання судового рішення та поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявників.
3.2.7. При цьому, представники заявників стверджують, що подання заяви про вжиття заходів забезпечення позову не спрямовано на встановлення обставин справи або дослідження доказів на стадії вирішення питання про забезпечення позову, та має на меті виключно на запобігання невідворотних наслідків стосовно ефективного відновлення прав заявників.

ІІ. Короткий зміст рішень суду першої та апеляційної інстанції 
4. Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 серпня 2021 року, залишеною без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2021 року,  заяву про забезпечення позову      задоволено повністю. Вжито заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії припису Національного агентства з питань запобігання корупції від 14 червня 2021 року №31-02/58/21 до набрання законної сили рішенням у справі 640/22086/21.
5. Задовольняючи цю заяву в повному обсязі суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що невжиття заявленого заявниками заходу забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення прав позивача в судовому порядку, за захистом якого вони звернулися до суду, оскільки оскаржуваний припис містить ознаки очевидної протиправності, а виконання вимог припису до вирішення спору про його законність може призвести до настання негативних наслідків, за яких неможливо буде відновити права усіх учасників спірних правовідносин, що істотно ускладнить чи взагалі унеможливить виконання судового рішення та поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.
6.    Постановою Верховного Суду від 03 листопада 2022 року скасовано судове рішення апеляційної інстанції, а справу направлено для продовження апеляційного розгляду.
7. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2022 року ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 серпня 2021   скасовано.
7.1. У задоволенні заяв Кабінету Міністрів України та Прем`єр-міністра України Шмигаля Дениса Анатолійовича про вжиття заходів забезпечення позову Кабінету Міністрів України до Національного агентства з питань запобігання корупції, третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні позивача - Прем`єр-міністр України Шмигаль Денис Анатолійович, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - голова правління Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» Вітренко Юрій Юрійович, Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» про визнання протиправним і скасування припису   відмовлено.
8. Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні заяв про вжиття заходів забезпечення позову, виходив з того, що надання правової оцінки оскаржуваному припису НАЗК від 14 червня 2021 року №31-02/58/21 має здійснюватися судом у межах процедури судового розгляду, з дотриманням усіх процесуальних гарантій учасників справи, передбачених процесуальним законом, а тому вжиття заходів забезпечення позову у такий спосіб фактично призводить до вирішення спору по суті.
IІІ. Провадження в суді касаційної інстанції 
9. До Верховного Суду надійшла касаційна скарга Кабінету Міністрів України на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2022 року, в якій скаржник, посилаючись на  порушення судами норм матеріального і процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 серпня 2021 року, якою забезпечено позов Кабінету Міністрів України.
10. Скаржник вказав, що вказане рішення суду апеляційної інстанції було прийнято з порушенням норм матеріального права та неправильним застосуванням норм процесуального права. Так, на думку скаржника, судом апеляційної інстанції невірно застосовано положення частини шостої статті 12 Закону України «Про запобігання корупції». Позивач зазначив, що фактично судом апеляційої інстанції було проігноровато той факт, що НАЗК було видано оскаржуваний припис Прем`єр-міністру України Шмигалю Денису Анатолійовичу , на підставі частини шостої статті 12 Закону України «Про запобігання корупції», як керівнику відповідного органу.
10.1. Крім того, позивач зазначає, що судом апеляційної інстанції не було надано належної оцінки доводам учасників справи, викладених у письмових позиціях поданих до суду апеляційної інстанції, відносно підстав вжиття судом першої інстанції заходів забезпечення позову. Зазначене є грубим порушенням принципів змагальності сторін та рівності учасників судового процесу. Зокрема, в тексті постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2022 року відсутні обґрунтування щодо підстав помилковості висновків суду першої інстанції.
10.2. Кабінет Міністрів України вважає, що припис НАЗК є таким, що порушує права та законні інтереси осіб, у правовідносинах які ним створено, а тому зупинення дії очевидно протиправного акта є необхідним для уникнення настання невідворотних наслідків, як для заявника, так і для інших учасників таких правовідносин.
10.3. Скаржник також звертає увагу, що , судом першої інстанції було правильно встановлено те, що підставами, на яких грунтується припис є обставини, які об`єктивно не підпадають під дію чинного законодавства. Разом з тим, зі змісту постанови суду апеляційної інстанції не вбачається спростування вказаним висновкам та обставинам, що, на переконання Кабінету Міністрів України є порушенням норм процесуального права.
10.4. У касаційній скарзі скаржник зазначає, що оскаржуваний припис містить ознаки очевидної протиправності також з огляду на те, що правовими підставами його винесення вказано статті 26 та 67 Закону України «Про запобігання корупції», проте, положення зазначених норм визначають можливість звернення НАЗК до суду із позовом про визнання недійсним правочину або нормативно- правового акта. Тобто, очевидна протиправність припису, серед іншого, полягає у тому, що такого способу реагування НАЗК на порушення як припис, не передбачено у разі застосування статей 26 та 67 Закону України «Про запобігання корупції».
10.5. Крім того, Кабінет Міністрів України зазначає, що матеріалами справи підтверджено (зокрема заявою про вжиття заходів забезпечення позову, відзивами Позивача та Уряду на апеляційну скаргу) наявність обставин, які свідчать про неможливість відновлення прав учасників спірних правовідносин у випадку невжиття заходів забезпечення позову.
10.6. Скаржник зауважив, що судом апеляційної інстанції також не взято до уваги той факт, що припис НАЗК є очевидно протиправним з огляду також на те, що ані Прем`єр-міністр України, ані Кабінет Міністрів України самостійно не можуть приймати рішення про припинення трудового контракту, укладеного з головою правління НАК «Нафтогаз України», оскільки розгляд такого питання, відповідно до статті 61 Закону України «Про акціонерні товариства», підпункту 22 пункту 47,І пункту 90 Статуту акціонерного товариства «Націонаьна акціонерна компанія «Нафтогаз України», затвердженим постановою Уряду від 14.12.2016 № 1044. Вказане свідчить про те, що вимоги припису НАЗК спрямовані на зобов`язання, вчинити дії, які прямо суперечать положенням чинного законодавства.
10.7. За наведених обставин, на думку скаржника, зобов`язання вчинити дії, здійснення яких прямо суперечить вимогам закону свідчить про очевидну протиправність припису НАЗК, а також про те, що у разі виконання вимог голови НАЗК дії, у тому числі, Прем`єр-міністра України не відповідатимуть положенням статті 19 Конституції України.
11. Національне агентства з питань запобігання корупції у відзиві на касаційну скаргу вказує на її безпідставність та просить залишити її без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін.
ІV. Релевантні джерела права й акти їх застосування.
12. Статтею 150 КАС України   передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
13. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
14. Ухвалу про забезпечення позову постановляє суд першої інстанції, а якщо розпочато апеляційне провадження, то таку ухвалу може постановити суд апеляційної інстанції.
15. Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.
16. Відповідно до пункту 1 частини першої   статті 151 КАС України   позов може бути забезпечено зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта.
17. Приписами частини другої   статті 151 КАС України   встановлено, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
18. Ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження (частина перша   статті 156 КАС України).
V. Позиція Верховного Суду
19. З метою визначення меж розгляду справи Верховним Судом належить застосовувати правила   статті 341 КАС України, відповідно до яких під час розгляду справи в касаційному порядку суд в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Одночасно, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
20. Згідно з ухвалою Верховного Суду від 17 серпня 2023 року, касаційне провадження у справі відкрито з метою перевірки доводів касаційної скарги про порушення судом апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, що є підставою касаційного оскарження згідно з частиною четвертою   статті 328 КАС України.
21. Вирішуючи питання про обґрунтованість касаційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.
22. Забезпечення позову - це надання позивачеві тимчасової правової охорони його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду, до вирішення спору судом та набрання рішенням суду законної сили.
23. Згідно Рекомендацій № R (89) 8 Про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятих Комітетом Ради Європи 13 вересня 1989 року, приймаючи рішення щодо необхідності надання особі тимчасового захисту, суд бере до уваги всі фактори та інтереси, які мають відношення до цієї справи. Рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд (prima facie) наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта.
24. Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний гарантувати, у суворій відповідності до   закону   та за наявності безумовних фактичних підстав, (1) виконання майбутнього рішення суду або/та (2) ефективний захист позивача, який неможливий без негайного втручання суду.
25. Заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог, бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.
26. Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
27. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.
28. Колегія суддів зазначає, що судове рішення про забезпечення позову є винятковим екстраординарним заходом, який не повною мірою узгоджується з деяким, визначеними у частині другій   статті 129 Конституції України   основними засадами (принципами) судочинства, а саме, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобам. При цьому, таке судового рішення стає обов`язковим для виконання до його апеляційного перегляду.
30. Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних   законом   інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу, дотримання дозволеного законодавством способу забезпечення позову.
31. Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 05 березня 2019 року у справі №826/16911/18, від 25 квітня 2019 року у справі №826/10936/18, від 26 червня 2019 року у справі №826/13396/18, від 30 вересня 2019 року у справі №420/5553/18, від 30 вересня 2019 року у справі №640/868/19, від 30 вересня 2019 року у справі №1840/3517/18, від 29 січня 2020 року у справі №640/9167/19, від 20 травня 2021 року у справі №640/29749/20 та від 11 січня 2022 року у справі №640/18852/21.
32. При цьому, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними.
33. Зазначені висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 20 травня 2021 року у справі №640/29749/20.
34. Щодо наявності очевидних ознак протиправності оспорюваного рішення та порушення таким рішенням прав, свобод або інтересів осіб, які звернулися до суду, то вони повинні, насамперед, існувати поза обґрунтованим сумнівом. Тобто, суд, який застосовує заходи забезпечення позову з цих підстав повинен бути переконаний у тому, що відповідне рішення явно суперечить вимогам   закону   за критеріями, визначеними частиною другою   статті 2 КАС України, порушує права, свободи або інтереси позивачів і вжиття заходів забезпечення позову є дієвим способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам таких порушень. У іншому випадку, висновки суду про наявність очевидних ознак протиправності оспорюваного рішення та порушення ним прав, свобод чи інтересів позивачів до розгляду справи по суті, свідчать про наперед сформовану судом правову позицію по справі.
35. Отже, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд має встановити наявність саме таких ознак, які свідчать про протиправність оскаржуваного рішення поза обґрунтованим сумнівом, а не встановлювати правомірність/протиправність оскаржуваного рішення на цій стадії.
36. Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 826/16509/18, від 06 лютого 2019 року у справі № 826/13306/18, від 20 травня 2020 року у справі № 640/11330/19, від 13 жовтня 2021 року у справі № 640/9082/21.
37. Як установлено судами та вбачається з матеріалів справи, обставиною, що змусила Кабінет Міністрів України звернутись до суду із позовною заявою, а також разом із Прем`єр-міністром України Шмигалем Д.А.  із заявою про забезпечення позову, стало прийняття НАЗК 14 червня 2021 року припису №31-02/58/21 про зобов`язання вчинити певні дії.
38. Обґрунтовуючи заяву про вжиття заходів забезпечення позову, позивач та третя особа зазначили, зокрема, що оскаржуваний припис є таким, що порушує їх права та законні інтереси, а тому його зупинення є необхідним для уникнення настання невідворотних наслідків; припис містить очевидні ознаки його протиправності, що в подальшому може суттєво ускладнити виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог.                  
39.   Судами встановлено, що оскаржуваний припис НАЗК від 14 червня 2021 року містить вимогу до Кабінету Міністрів України та Прем`єр-міністра України Дениса Шмигаля скасувати пункти 8, 9   розпорядження Кабінету Міністрів України від 28 квітня 2021 року № 370-р «Питання річних загальних зборів акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»   та вирішити питання щодо припинення строку дії контракту № 1 з головою правління НАК «Нафтогаз України» від 29 квітня 2021 року як незаконного.
40.  Правомірність дій відповідача щодо внесення оскаржуваного припису від 14 червня 2021 року не є предметом розгляду під час вирішення питання про вжиття запобіжних заходів, а вирішується під час ухвалення рішення по суті позовних вимог. Надання правової оцінки предмету позову має здійснюватися судом у межах процедури судового розгляду, з дотриманням усіх гарантій учасників справи, передбачених процесуальним законом.
41. Відповідно до частини першої   статті 4 Закону України «Про запобігання корупції»   обумовлено, що Національне агентство з питань запобігання корупції (далі - Національне агентство) є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який забезпечує формування та реалізує державну антикорупційну політику.
42.   Права Національного агентства передбачені   статтею 12 Закону України «Про запобігання корупції», відповідно до пункту 5-3 частини першої якої Національне агентство з метою виконання покладених на нього повноважень   виносить приписи про порушення вимог законодавства щодо етичної поведінки, запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, інших вимог та обмежень, передбачених цим   Законом, захисту викривачів.
43.   В силу частини шостої   статті 12 Закону України «Про запобігання корупції»   у випадках виявлення порушення вимог цього   Закону   щодо етичної поведінки, запобігання та врегулювання конфлікту інтересів у діяльності осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та прирівняних до них осіб, захисту викривачів або іншого порушення цього   Закону   Національне агентство вносить керівнику відповідного органу, підприємства, установи, організації припис щодо усунення порушень законодавства, проведення службового розслідування, притягнення винної особи до встановленої   законом   відповідальності.
Припис Національного агентства є обов`язковим для виконання. Про результати виконання припису Національного агентства посадова особа, якій його адресовано, інформує Національне агентство упродовж десяти робочих днів з дня одержання припису.
44. Вказане свідчить, що НАЗК у межах своїх повноважень, у разі виявлення порушень законодавства вносить керівнику відповідного органу, підприємства, установи, організації припис щодо їхнього усунення.
45. Саме один з таких приписів є предметом оскарження у справі, що розглядається. Так, за наслідками розгляду справи суд на підставі всебічної оцінки пояснень сторін та доказів повинен зробити висновок про правомірність чи неправомірність зазначеного припису.
46. Крім того, як вірно зазначено судом апеляційної інстанції, позивач звернувся до суду з позовом про визнання протиправним та скасування припису. Рішення суду за такими позовами не потребують виконання. Їх значення полягає у констатації факту правомірності оскаржуваного рішення і позбавлення його правових наслідків шляхом скасування.
47. Слід зауважити, що позов не може бути забезпечено таким способом, який фактично підмінює собою судове рішення у справі та вирішує позовні вимоги до розгляду справи по суті судом.
48. Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 02 лютого 2022 року у справі №640/18576/21.
49. Верховний Суд погоджується з висноком суду апеляційної інстанції, що надання правової оцінки оскаржуваному припису НАЗК від 14 червня 2021 року № 31-02/58/21 має здійснюватися судом у межах процедури судового розгляду, з дотриманням усіх процесуальних гарантій учасників справи, передбачених процесуальним   законом, а тому вжиття заходів забезпечення позову у такий спосіб фактично призводить до вирішення спору по суті.
50.   У касаційній скарзі позивач вказує на те, що апеляційним судом неправомірно не було застосовано положення частини шостої   статті 12 Закону України «Про запобігання корупції». 
51. Разом з тим, з цього приводу слід зазначити, що правомірність застосування судами норм матеріального права має бути перевірена під час вирішення спірного питання, як і питання правомірності/протиправності оскаржуваних дій іншого учасника спірних правовідносин.
52.   Ознаки протиправності спірного припису можуть бути виявлені судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також в результаті надання оцінки належності, допустимості і достовірності як кожного доказу у справі окремо, так і достатності та взаємозв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності.
53. Суд зазначає, що із вказаної заяви забезпечення позову не вбачається належного обґрунтування ускладнення та унеможливлення виконання судового рішення у разі відмови у забезпеченні позову, очевидності ознак протиправності оскаржуваного рішення.
54.   Інші аргументи щодо необхідності застосування заходу забезпечення поданого позову не наведено.
55.  Враховуючи наведене, суд касаційної інстанції погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про відсутність передумов для вжиття заходів забезпечення позову. Доводи касаційних скарг не спростовують такі висновки апеляційного суду.
56. Також апеляційний суд, надаючи оцінку доводам апеляційної скарги та відзивам учасників справи, враховував, що згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських судів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Відповідно, доводи касаційних скарг в частині ненадання апеляційним судом належної оцінки апеляційній скарзі та відзивам на неї, є помилковими.
57. Відповідно до частини першої   статті 350 КАС України   суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених   статтею 341 цього Кодексу   межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
58. З огляду на результат касаційного розгляду судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями   341,   345,   350,   356 КАС України, Верховний Суд,
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Кабінету Міністрів України залишити без задоволення.
2. Постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2022 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                О. А. Губська

Судді                                                                                          М. В. Білак

                                                  В. Е. Мацедонська