ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/309/24	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №707/3571/23 Категорія: на ухвалу 	ОСОБА_1 . 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Гончар Н. І. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2024 року	м. Черкаси	

       Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л.

при секретарі Любченко Т.М.
учасники справи: 
позивач –  ОСОБА_2 ;
відповідач – ОСОБА_3 ;
третя особа - Служба у справах дітей виконавчого комітету Руськополянської сільської ради,

розглянувши у відкритому судовому засіданнів порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_2 на ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 22 листопада 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Руськополянської сільської ради про надання дозволу на реєстрацію місця проживання малолітньої дитини без згоди батька,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2023 року  ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Руськополянської сільської ради про надання дозволу на реєстрацію місця проживання малолітньої дитини без згоди батька.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач є громадянином Єгипту та з 26 червня 2020 року має посвідку на постійне проживання в Україні до 25 червня 2030 року. Наразі його фактичне місце проживання позивачу не відоме.
Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 22 вересня 2022 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання їх спільної малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 15 червня 2023 року шлюб між сторонами розірвано.
Позивач вказує, що у зв`язку із скрутним матеріальним становищем вона звернулась до виконавчого органу з метою оформлення державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї, однак їй було повідомлено про неможливість оформлення вказаної допомоги через те, що її малолітня дитина не має зареєстрованого місця проживання.
З метою реєстрації місця проживання дочки позивач звернулась до виконавчого комітету Руськополянської сільської ради з відповідною заявою, проте їй було відмовлено у реєстрації місця проживання дитини, оскільки на це відсутня згода батька дитини.
Вказує, що між сторонами відсутній спір щодо визначення місця проживання дитини, однак існує зобов`язання, встановлене законодавством, зареєструвати адресу місця проживання малолітньої дитини протягом 3-х місяців з дня державної реєстрації її народження. До народження дитини та під час спільного проживання, між позивачем та відповідачем було досягнуто згоду на реєстрацію місця проживання дитини у належній позивачу квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . Спору з цього питання не виникало, адже це було місце фактичного спільного проживання родини. Наразі відповідач повністю припинив спілкування з родиною, не проявляє жодного інтересу до життя їх малолітньої дочки.
Оскільки в позасудовому порядку здійснити реєстрацію місця проживання дитини без згоди батька, місцезнаходження якого не відоме, не є можливим, позивач звернулась з даним позовом до суду.
Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 22 листопада 2023 року позивачу відмовлено у відкритті провадження у цивільній справі за її позовом.
Суд першої інстанції прийшов до висновку, що так як даний спір пов`язаний із здійсненням суб`єктом владних повноважень – виконавчим комітетом Руськополянської сільської ради, якому делеговані повноваження у наданні адміністративних послуг - реєстраційних дій, останній підпадає під юрисдикцію адміністративного суду. Отже, зазначений спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що спірні правовідносини пов`язані з правом користування та розпорядження майном, адже ініційований позивачем спір щодо реєстрації у належній позивачу квартирі місця проживання дитини має цивільно-правову природу, оскільки спрямовано на зміну (винекнення) прав останньої.
Вказує, що сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.
Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.
Перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного. 
Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відмовляючи у відкритті провадження у справі суд першої інстанції дійшов висновку, що у правовідносинах, що склалися між учасниками спору вбачається публічно-правовий спір, який належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 186 Цивільного процесуального кодексу України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Відповідно до статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.
За вимогами частини першої статті 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.
Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
За загальним правилом у порядку цивільного судочинства суди вирішують справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, зокрема спори, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.
Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У пунктах 2, 7, 17 частини першої статті 4 КАС України надано визначення таких термінів:
- публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій;або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг;або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи;
- суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг;
- публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.
Публічно-правовий характер спору визначається тим, що вказані суб`єкти наділені владно-управлінськими повноваженнями у сфері реалізації публічного інтересу.
З матеріалів справи судом встановлено, що предметом розгляду у даній справі є оскарження рішення суб`єкта владних повноважень з процедурних питань та не пов`язаний зі спором про будь-яке речове право, тому спір який розглядається в цій справі, підсудний адміністративним судам.
Доводи апеляційної скарги зводяться до тлумачення норм матеріального та процесуального права і незгоди з висновками суду першої інстанції. 
       З урахуванням обставин справи та змісту заявлених вимог, колегія суддів вважає ухвалене по справі судове рішення законним та обґрунтованим.
       Таким чином, апеляційна скарга не містить жодних доводів стосовно помилковості висновку суду першої інстанції.
       Відповідно до пункту 1ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
       Відповідно до ст. 375ЦПКУкраїнисуд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
       З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права й підстав для її скасування не вбачає.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, 

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 - залишити без задоволення.
Ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 22 листопада 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Руськополянської сільської ради про надання дозволу на реєстрацію місця проживання малолітньої дитини без згоди батька – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, викладених у статті 389 ЦПК України. 

Судді