Справа № 308/881/24

Закарпатський апеляційний суд

  П  О  С  Т  А  Н  О  В  А 
І м е н е м У к р а ї н и

26.03.2024                 м. Ужгород

       Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., перевіривши апеляційну скаргу, яку подав адвокат Сотник В. М. в інтересах ОСОБА_1 ,

                                               в с т а н о в и в :
Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 березня 2024 року,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , громадянина України, тимчасово не працюючого, 

визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушення, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Згідно з постановою, 09 грудня 2023, о 19 годині 25 хвилин, водій ОСОБА_1 , на дорозі м06, 810 км., у стані алкогольного сп`яніння керував транспортним засобом марки «CHRYSLER», державний номерний знак НОМЕР_1 , що підтверджується висновком лікаря нарколога №2358 від 09 грудня 2023 року, чим порушив вимоги п.2.9 «а» ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, 09 грудня 2023 року, о 19 годині 25 хвилин, водій ОСОБА_1 на дорозі м06, 810 км., керуючи транспортним засобом марки «CHRYSLER», державний номерний знак НОМЕР_1 , на перехресті нерівнозначних доріг з круговим рухом, рухаючись другорядною дорогою, не надав перевагу в русі транспортному засобу марки «Volkswagen» держаний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі та скоїв з ним зіткнення, у результаті події автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Водій порушив вимоги п.16.11 ПДР, за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП.

В апеляційній скарзі адвокат Сотник В. М., посилаючись на незаконність постанови, порушує питання про її скасування та закриття провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративних правопорушень.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційну скаргу слід повернути адвокату Сотнику В. М., який діє в інтересах ОСОБА_1 , із таких підстав.

Частиною 2 статті 294 КУпАП передбачено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів із дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений через поважні причини (хвороба, відрядження, стихійне лихо, хвороба близьких родичів тощо), і лише на підставі клопотання особи, яка подає апеляційну скаргу. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

Апеляційний суд виходить із того, що про поважність причин на поновлення строку апеляційного оскарження може свідчити наявність конкретних обставин, які об`єктивно перешкоджали своєчасному зверненню до суду зі скаргою протягом встановленого законом строку на апеляційне оскарження рішення суду, які виникли раптово, носили несподіваний характер і не могли бути контрольовані апелянтом.

Вищевказана норма - ч. 2 ст. 294 КУпАП, забезпечує, за аналогією із правом на доступ до суду, закріпленим у п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законну мету і не порушує саму сутність цього права, а також свідчить про те, що початок відліку перебігу строку на апеляційне оскарження судового рішення у справі про адміністративне правопорушення розпочинається саме з моменту його винесення, а не з моменту отримання копії оскаржуваного судового рішення.

Так, з матеріалів справи убачається, що постанова суду ухвалена місцевим судом 07.03.2024, апеляційну скаргу адвокат Сотник В. М. виготовив 14.03.2024, надалі - 19.03.2024, подав її безпосередньо до місцевого суду, що підтверджується штемпелем реєстрації вхідної кореспонденції, тобто із пропуском передбаченого ч. 2 ст. 294 КУпАП десятиденного строку на апеляційне оскарження постанови місцевого суду від 07.03.2024. Водночас апеляційним судом не встановлено поважних причин, через які ОСОБА_1 та його захисник, адвокат Сотник В. М. не подали апеляційну скаргу в передбачений ч. 2 ст. 294 КУпАП строк (до 17.03.2024 включно, однак оскільки цей день припадає на вихідний - неділю, тому першим за ним робочим днем є 18.03.2024 включно).

Зі змісту апеляційної скарги та доданих до неї документів також убачається, що апелянт не порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження вищевказаного судового рішення від 07.03.2024, помилково вважаючи, що строк на апеляційне оскарження стороною захисту не пропущений.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що зміст ч. 2 ст. 294 КУпАП свідчить про те, що відлік строку на апеляційне оскарження судового рішення у справі про адміністративне правопорушення починається саме з моменту ухвалення судом рішення, а не з моменту отримання особою його копії чи ознайомлення із матеріалами справи.

Апеляційна скарга, подана після закінчення строку, передбаченого ст. 294 КУпАП повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо у поновленні строку відмовлено.

При цьому, береться до уваги і те, що незнання положень законодавства в частині вирішення питань щодо пропуску строку на апеляційне оскарження не може бути визнано поважною причиною для поновлення пропущеного строку.

Поряд із тим, апеляційний суд враховує і те, що суд не може зобов`язати сторону скористатися своїм правом, але сторона, яка добровільно відмовилася від використання свого права, маючи всі можливості ним скористатися, повинна миритися з процесуальними наслідками свого рішення.

Вищенаведені норми та обставини, у своїй сукупності, свідчать про необхідність повернення апеляційної скарги адвокату Сотнику В. М., як особі, що її подала, оскільки останній пропустив строк на апеляційне оскарження і не клопоче про його поновлення.

Приймаючи рішення про повернення апеляційної скарги береться до уваги те, що саме неухильне дотримання вимог КУпАП є гарантією права на справедливий судовий розгляд, гарантією права на доступ до суду; що суд, за відсутності клопотань не вправі поновлювати пропущений апелянтами строк на апеляційне оскарження, витребовувати будь-які докази, тощо; що необґрунтоване поновлення процесуального строку на оскарження остаточного судового рішення, у тому числі й без заявлення клопотання про поновлення строку, порушує принцип юридичної визначеності, який не дозволяє ставити під сумнів остаточні судові рішення без переконливих підстав у суспільних інтересах.

Разом із тим, вирішуючи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, апеляційний суд не перевіряє доводи щодо законності, обґрунтованості та справедливості оскаржуваного рішення, оскільки така оцінка може бути дана судом тільки в результаті розгляду апеляційної скарги по суті.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд 

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу, подану захисником особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвокатом Сотником В. М., на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 березня 2024 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за передбачені ст. 124 КУпАП та ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративні правопорушення, - повернути адвокату Сотнику В. М., як особі, що її подала, разом із усіма доданими до неї матеріалами, а також надіслати йому копію постанови.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Іван СТАН