КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

справа №754/8217/23                                                                               Головуючий у І інстанції - Грегуль О.В.
апеляційне провадження №22-ц/824/3460/2024                                   Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ
 
30 січня 2024 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
судді-доповідача Приходька К.П., 
суддів Писаної Т.О., Журби С.О.,
за участю секретаря Миголь А.А.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2023 року   
у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного спеціалізованого підприємства «Екоцентр» про скасування наказів про призупинення дії трудового договору, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, - 
 
установив:
 
У червні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до Державного спеціалізованого підприємства «Екоцентр» про скасування наказів про призупинення дії трудового договору, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
В обґрунтування позовних вимог зазначав, що він працював у відповідача на посаді дозиметриста 4 розряду дільниці РДК виробничих об`єктів цеху радіаційно-дозиметричного контролю вимірювального центру РЕМ та РДК.
Наказом відповідача від 16 вересня 2022 року №80-22 призупинено дію трудового договору з 19 вересня 2022 року на строк до 11 листопада 2022 року включно з можливістю продовження зазначеного строку, але не більше ніж на період дії воєнного стану або до відновлення можливості обох сторін трудових відносин виконувати обов`язки передбачені трудовим договором з працівниками відповідача згідно переліку.
Наказом відповідача від 10 листопада 2022 року №95-22 призупинено дію трудового договору з 12 листопада 2022 року на строк до 20 листопада 2022 року включно з можливістю продовження зазначеного строку але не більше ніж на період дії воєнного стану або до відновлення можливості обох сторін трудових відносин виконувати обов`язки передбачені трудовим договором з працівниками відповідача згідно переліку.
Наказом відповідача від 18 листопада 2022 року №97-22 призупинено дію трудового договору з 21 листопада 2022 року на строк до 08 лютого 2023 року включно з можливістю продовження зазначеного строку аде не більше ніж на період дії воєнного стану або до відновлення можливості обох сторін трудових відносин виконувати обов`язки передбачені трудовим договором з працівниками відповідача згідно переліку.
Наказом відповідача від 08 лютого 2023 року №16-23 призупинено дію трудового договору з 09 лютого 2023 року на строк до 18 лютого 2023 року включно з можливістю продовження зазначеного строку але не більше ніж на період дії воєнного стану або до відновлення можливості обох сторін трудових відносин виконувати обов`язки передбачені трудовим договором з працівниками відповідача згідно переліку.
Наказом відповідача від 15 лютого 2023 року №17-23 призупинено дію трудового договору з 19 лютого 2023 року на строк до 09 травня 2023 року включно з можливістю продовження зазначеного строку але не більше ніж на період дії воєнного стану або до відновлення можливості обох сторін трудових відносин виконувати обов`язки передбачені трудовим договором з працівниками відповідача згідно переліку.
Наказом відповідача від 13 березня 2023 року №30-23 у зв`язку із скороченням видатків Державного бюджету України за програмою робіт 2708110 «Підтримка екологічного безпечного стану у зонах відчуження і безумовного (обов`язкового) відселення, керуючись ч. 3 ст. 64 ГК України на виконання п. 4.2, 4.3 протоколу наради з питань подальшого функціонування ДСП «Екоцентр» від 06.01.2023 Державного агентства з управління зоною відчуження, рекомендація Атомпрофспілки, Чорнобильської об`єднаної організації профспілки, викладеними у виписці з протоколу № 14 засідання профспілкового комітету ДСП «Екоцентр» від 23 січня 2023 року наказано: 1. Ввести в дію з 15 березня 2023 року зміни №2 до діючого штатного розпису підприємства, що є невід`ємною частиною наказу, а саме: 1.12 Вивести з цеху радіаційно-дозиметричного контролю ВЦРЕМРДК: Дільниця РДК на контрольно-дозиметричних пунктах: дозиметрист 4 розряду - 28 штатних одиниць; Дільниця РДК виробничих об`єктів: дозиметрист 4 розряду - 15 штатних одиниць.
Повідомленням відповідача від 13 березня 2023 року №67-к, його повідомлено про наступне звільнення та цим же повідомленням йому запропоновано переведення на вакантні посади (4 посади) і проти отримання цього повідомлення завчасно не пізніше ніж за два місяці.
Згідно виписки з протоколу №14 засідання профспілкового комітету ДСП «Екоцентр» від 23 січня 2023 року, вирішено: інформацію роботодавця прийнято до відома, рекомендовано постійно проводити консультації з роботодавцем, щодо можливості зменшення кількості працівників, яких планують скоротити, вимагати від роботодавця дотримання трудового законодавства, запропоновано роботодавцю сприяти працевлаштуванню працівників, які вивільнюються за скороченням штату.
Наказом відповідача від 23 травня 2023 року №290-ОС його звільнено з роботи 31 травня 2023 року  за п. 1 ст. 40 КЗпП України за скороченням штату працівників.
Просив суд, визнати незаконним та скасувати наказ відповідача від 16 вересня 2022 року №80-22; 
Визнати незаконним та скасувати наказ відповідача від 10 листопада 2022 року №95-22;
Визнати незаконним та скасувати наказ відповідача від 18 листопада 2022 року №97-22; 
Визнати незаконним та скасувати наказ відповідача від 08 лютого 2023 року №16-23; 
Визнати незаконним та скасувати наказ відповідача від 15 лютого 2023 року №17-23; 
Визнати незаконним та скасувати наказ відповідача від 08 травня 2023 року №52-23; 
Поновити позивача на посаді дозиметриста 4 розряду дільниці РДК виробничих об`єктів цеху радіаційно-дозиметричного контролю вимірювального центру РЕМ та РДК відповідача; 
Стягнути з відповідача на його користь суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу;
Допустити негайне виконання рішення суду в частині виплати заробітної плати за час вимушеного прогулу.
Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2023 року в задоволенні зазначеного вище позову відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає рішення незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що м. Чорнобиль не перебувало під окупацією, дозиметричний контроль відчуження здійснювався, він міг виконувати роботу, а відповідач міг її надавати.
Таким чином, були відсутні законні підстави призупинення трудового договору між сторонами.
Зазначає, що призупинення трудового договору має гірші наслідки для працівників, аніж звільнення з роботи.
Вказує, що хоч призупинення трудового договору і не є звільненням, проте в даному випадку відбулось незаконне позбавлення його можливості виконувати свою трудову функцію з незалежних від нього причин та отримувати дохід.
Матеріали справи не місять доказів поданих роботодавцем про наявність у залишених на роботі працівників вищої кваліфікації, продуктивності праці, тому висновок суду першої інстанції, про те що при вивільненні працівників відповідачем враховувалось переважне право на залишення на роботі не гарантується на доказах та є необґрунтованим.
Просив суд, рішення Деснянського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2023 року скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
На вказану апеляційну скаргу Державне спеціалізоване підприємство «Екоцентр» подало відзив, в обґрунтування якого зазначило, що оскаржувані позивачем накази від 16 вересня 2022 року №80-22, від 10 листопада 2022 року №95-22, від 18 листопада 2022 року №97-22, від 08 лютого 2023 року №16-23, від 15 лютого 2023 року №17-23, від 08 травня 2023 року №52-23 стосуються прав і обов`язків й інших працівників ДСП «Екоцентр», а не лише ОСОБА_1 , а також такі накази визначають окремі процеси внутрішньої діяльності ДСП «Екоцентр», які взагалі не впливають та не стосуються прав і обов`язків ОСОБА_1 , в той час як позивач просить суд визнати незаконними та скасувати такі накази у повному обсязі.
Вказувало, що неможливість підприємством надавати роботу обумовлена відсутністю засобів виробництва та скороченням фінансової можливості ДСП «Екоцентр».
Зазначало, що впродовж періоду з 19 вересня 2022 року (дата першого наказу про призупинення дії трудового договору) року по 23 травня 2023 року (дата наказу про звільнення) ОСОБА_1 не інформував та не звертався до роботодавця, щодо його бажання та готовності приступити до роботи.
Підприємством дотримано вимог ЗУ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», щодо повідомлення позивача про призупинення дії трудового договору.
Звертає увагу, що позивач не просив суд визнати наказ від 23 травня 2023 року №290-ос незаконним та скасувати.
Станом на дату подання цього відзиву наказ від 23 травня 2023 року №290-ос є діючим, ніхто не звертався до суду з вимогами про його скасування, відсутні судові рішення, якими було б визнано незаконним та скасовано такий наказ.
Таким чином, вже закінчився місячний строк для оскарження наказу про звільнення у судовому порядку, відтак позивач погоджується та визнає законність наказу від 23 травня 2023 року №290-ос
Станом на дату звільнення позивача з роботи він не був членом Профспілкового комітету ДСП «Екоцентр».
ОСОБА_1 не виявив бажання переведення на вакантні посади.
Станом на дату прийняття наказу від 23 травня 2023 року №290-ос ОСОБА_1  не отримував від підприємства жодного документу, який передбачав би наявність першочергового права на залишення на роботі.
Більше того, вказує, що ДСП «Екоцентр» не є належним відповідачем у справі про стягнення середнього заробітку у період з 19 вересня 2022 року по 23 травня 2023 року оскільки Законом №136-ІХ покладено відповідальність безпосередньо на державу, що здійснює збройну агресію проти України.
Просило суд, рішення Деснянського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2023 року  залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник - ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримали, просили її задовольнити.
Представник ДСП «Екоцентр»  - Угольков Є.О. просив відхилити подану апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав. 
Судом першої інстанції встановлено, щопозивач працював у відповідача на посаді дозиметриста 4 розряду дільниці РДК виробничих об`єктів цеху радіаційно-дозиметричного контролю вимірювального центру РЕМ та РДК.
Наказом відповідача від 16 вересня 2022 року №80-22 призупинено дію трудового договору з 19 вересня 2022 року на строк до 11 листопада 2022 року включно з можливістю продовження зазначеного строку, але не більше ніж на період дії воєнного стану або до відновлення можливості обох сторін трудових відносин виконувати обов`язки передбачені трудовим договором з працівниками відповідача згідно переліку.
Наказом відповідача від 10 листопада 2022 року №95-22 призупинено дію трудового договору з 12 листопада 2022 року на строк до 20 листопада 2022 року включно з можливістю продовження зазначеного строку але не більше ніж на період дії воєнного стану або до відновлення можливості обох сторін трудових відносин виконувати обов`язки передбачені трудовим договором з працівниками відповідача згідно переліку.
Наказом відповідача від 18 листопада 2022 року №97-22 призупинено дію трудового договору з 21 листопада 2022 року на строк до 08 лютого 2023 року включно з можливістю продовження зазначеного строку але не більше ніж на період дії воєнного стану або до відновлення можливості обох сторін трудових відносин виконувати обов`язки передбачені трудовим договором з працівниками відповідача згідно переліку.
Наказом відповідача від 08 лютого 2023 року №16-23 призупинено дію трудового договору з 09 лютого 2023 року на строк до 18 лютого 2023 року включно з можливістю продовження зазначеного строку але не більше ніж на період дії воєнного стану або до відновлення можливості обох сторін трудових відносин виконувати обов`язки передбачені трудовим договором з працівниками відповідача згідно переліку.
Наказом відповідача від 15 лютого 2023 року №17-23 призупинено дію трудового договору з 19 лютого 2023 року на строк до 09 травня 2023 року включно з можливістю продовження зазначеного строку але не більше ніж на період дії воєнного стану або до відновлення можливості обох сторін трудових відносин виконувати обов`язки передбачені трудовим договором з працівниками відповідача згідно переліку.
Наказом відповідача від 13 березня 2023 року №30-23 у зв`язку із скороченням видатків Державного бюджету України за програмою робіт 2708110 «Підтримка екологічного безпечного стану у зонах відчуження і безумовного (обов`язкового) відселення, керуючись ч. 3 ст. 64 ГК України на виконання п. 4.2, 4.3 протоколу наради з питань подальшого функціонування ДСП «Екоцентр» від 06.01.2023 Державного агентства з управління зоною відчуження, рекомендація Атомпрофспілки, Чорнобильської об`єднаної організації профспілки, викладеними у виписці з протоколу № 14 засідання профспілкового комітету ДСП «Екоцентр» від 23 січня 2023 року наказано: 1. Ввести в дію з 15 березня 2023 року зміни №2 до діючого штатного розпису підприємства, що є невід`ємною частиною наказу, а саме: 1.12 Вивести з цеху радіаційно-дозиметричного контролю ВЦРЕМРДК: Дільниця РДК на контрольно-дозиметричних пунктах: дозиметрист 4 розряду - 28 штатних одиниць; Дільниця РДК виробничих об`єктів: дозиметрист 4 розряду - 15 штатних одиниць.
Повідомленням відповідача від 13 березня 2023 року №67-к, позивача повідомлено про наступне звільнення та цим же повідомленням позивачеві запропоновано переведення на вакантні посади (4 посади) і проти отримання цього повідомлення завчасно не пізніше ніж за два місяці, сторона позивача не заперечувала в судовому засіданні.
Згідно виписки з протоколу №14 засідання профспілкого комітету ДСП «Екоцентр» від 23 січня 2023 року, вирішено: інформацію роботодавця прийнято до відома, рекомендовано постійно проводити консультації з роботодавцем, щодо можливості зменшення кількості працівників, яких планують скоротити, вимагати від роботодавця дотримання трудового законодавства, запропоновано роботодавцю сприяти працевлаштуванню працівників, які вивільнюються за скороченням штату.
Наказом відповідача від 23 травня 2023 року №290-ОС позивача звільнено з роботи 31 травня 2023 року  за п. 1 ст. 40 КЗпП України за скороченням штату працівників.
Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що сама по собі незгода позивача з проведеними відповідачем призупиненнями дії трудового договору та скороченням посад і чисельності працівників не свідчить про порушення трудових прав позивача.
З висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.
За п. 3 ст. 64 Господарського кодексу України, підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані роботодавцем лише у випадках: 1) змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.
Згідно ст. 42 КЗпП України, при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. 
При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається: 1) сімейним - при наявності двох і більше утриманців; 2) особам, в сім`ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; 3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації; 4) працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва; 5) учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни та членам сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, членам сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України, а також особам, реабілітованим відповідно до Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років», із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу; 6) авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій; 7) працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання; 8) особам з числа депортованих з України, протягом п`яти років з часу повернення на постійне місце проживання до України; 9) працівникам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, військової служби за призовом осіб офіцерського складу та осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу, - протягом двох років з дня звільнення їх зі служби. 10) працівникам, яким залишилося менше трьох років до настання пенсійного віку, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; 11) працівникам, які є членами пожежно-рятувальних підрозділів для забезпечення добровільної пожежної охорони не менше року. 
Перевага в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України.
Згідно ст. 49-2 КЗпП України, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. 
При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. 
Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган, фізична особа, яка використовує найману працю, пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, у фізичної особи. 
При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, у фізичної особи працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. 
У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до ст. 48 Закону України «Про зайнятість населення», власник або уповноважений ним орган, фізична особа, яка використовує найману працю, повідомляє державну службу зайнятості про заплановане вивільнення працівників. 
Повідомлення має містити інформацію про заплановане масове вивільнення працівників, визначену ч. 2 ст. 49-4 КЗпП України, та проведення консультацій з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником). 
Повідомлення обов`язково подається виборному органу первинної профспілкової організації (профспілковому представнику). 
У разі наявності кількох первинних профспілкових організацій повідомлення надсилається спільному представницькому органу, утвореному ними на засадах пропорційного представництва, а за відсутності такого органу - виборному органу первинної профспілкової організації (профспілковому представнику), що об`єднує більшість працівників цього підприємства (установи, організації). 
Вимоги частин 1 - 3 ст. 49-4 КЗпП України не застосовуються до працівників, які вивільняються у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, пов`язаними з виконанням заходів під час мобілізації, на особливий період, а також у зв`язку з неможливістю забезпечення працівника роботою, визначеною трудовим договором, у зв`язку із знищенням (відсутністю) виробничих, організаційних та технічних умов, засобів виробництва або майна роботодавця внаслідок бойових дій. 
Державна служба зайнятості інформує працівників про роботу в тій самій чи іншій місцевості за їх професіями, спеціальностями, кваліфікаціями, а у разі їх відсутності - здійснює підбір іншої роботи з урахуванням індивідуальних побажань і суспільних потреб. 
У разі потреби особу може бути направлено, за її згодою, на професійну перепідготовку або підвищення кваліфікації відповідно до законодавства. 
Вивільнення працівників відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 41 КЗпП України, здійснюється в такому порядку: про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за 10 календарних днів; не пізніше ніж за 10 календарних днів до запланованого вивільнення працівників первинним профспілковим організаціям надається інформація щодо цих заходів, включаючи інформацію про причини вивільнення, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про строки проведення звільнення. 
У разі якщо вивільнення працівників є масовим відповідно до ст. 48 ЗУ «Про зайнятість населення», роботодавець за 10 календарних днів до проведення звільнення повідомляє державну службу зайнятості про заплановане вивільнення працівників, а також протягом п`яти календарних днів проводить консультації з профспілками про заходи щодо запобігання звільненням чи зведення їх кількості до мінімуму або пом`якшення несприятливих наслідків будь-яких звільнень.».
Згідно ст. 13 ЗУ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», призупинення дії трудового договору - це тимчасове припинення роботодавцем забезпечення працівника роботою і тимчасове припинення працівником виконання роботи за укладеним трудовим договором у зв`язку із збройною агресією проти України, що виключає можливість обох сторін трудових відносин виконувати обов`язки, передбачені трудовим договором. 
Призупинення дії трудового договору може здійснюватися за ініціативи однієї із сторін на строк не більше ніж період дії воєнного стану. 
У разі прийняття рішення про скасування призупинення дії трудового договору до припинення або скасування воєнного стану роботодавець повинен за 10 календарних днів до відновлення дії трудового договору повідомити працівника про необхідність стати до роботи. 
Призупинення дії трудового договору не тягне за собою припинення трудових відносин. 
Призупинення дії трудового договору не може бути прихованим покаранням і не застосовується до керівників та заступників керівників державних органів, а також посадових осіб місцевого самоврядування, які обіймають виборні посади. 
2. Призупинення дії трудового договору оформлюється наказом (розпорядженням) роботодавця, в якому, зокрема, зазначається інформація про причини призупинення, у тому числі про неможливість обох сторін виконувати свої обов`язки та спосіб обміну інформацією, строк призупинення дії трудового договору, кількість, категорії і прізвища, ім`я, по батькові (за наявності), реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті) відповідних працівників, умови відновлення дії трудового договору. 
Наказ (розпорядження) про призупинення дії трудового договору, укладеного з посадовими особами державних органів та органів місцевого самоврядування, роботодавець подає для погодження до військової адміністрації, яка здійснює свої повноваження на відповідній території (військові адміністрації населених пунктів та районні військові адміністрації, а за їх відсутності - обласні). 
3. У разі незгоди працівника (працівників) із наказом (розпорядженням) роботодавця про призупинення дії трудового договору працівником або профспілкою за дорученням працівника (працівників) відповідний наказ (розпорядження) може бути оскаржений до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, або його територіального органу, який, вивчивши зміст наказу (розпорядження) та підстави для його видання, за погодженням з військовою адміністрацією може внести роботодавцеві припис про скасування відповідного наказу (розпорядження) або про усунення порушення законодавства про працю іншим шляхом, що є обов`язковим до виконання роботодавцем протягом 14 календарних днів з дня отримання такого припису. 
Приписи у разі оскарження наказу (розпорядження) про призупинення дії трудового договору, укладеного з посадовими особами, зазначеними в абзаці другому частини другої цієї статті, можуть бути внесені роботодавцеві за погодженням з військовою адміністрацією. 
Припис центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, або його територіального органу може бути оскаржений роботодавцем протягом 10 календарних днів у судовому порядку. 
4. Відшкодування заробітної плати, гарантійних та компенсаційних виплат працівникам за час призупинення дії трудового договору у повному обсязі покладається на державу, що здійснює збройну агресію проти України.
Розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за два місяці про наступне вивільнення. 
Згідно з частинами 2 та 3  ст. 49-2 КЗпП України, при вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. 
Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, крім випадків, передбачених цим Кодексом. 
Власник є таким, що належно виконав вимоги частини другої ст. 40, ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України, щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. 
При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював. 
Оскільки обов`язок щодо працевлаштування працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України, роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення. 
Такий висновок відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 01 квітня 2015 року N 6-40цс15, та у постановах Верховного Суду: від 07 квітня 2021 року у справі N 946/6628/19 (провадження N 61-9503св20), від 21 квітня 2021 року у справі N 723/822/20 (провадження N 61-1357св21).».
Отже, встановлено, що у відповідача мало місце зміна в організації виробництва і праці, що призвело до скорочення, як штату так і чисельності працівників.
Саме штатна одиниця на якій працював позивач скорочена.
Про наступне вивільнення позивач персонально попереджений не пізніше ніж за два місяці.
Звільнення проведено за погодженням із профспілковою організацією.
При вивільненні працівників відповідачем враховувалось переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.
Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці відповідачем позивачеві пропонувались лише наявні і вільні у відповідача вакантні на час звільнення посади, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необґрунтованість позовних вимог позивача.
Такі висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи та нормам матеріального права.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За правилами ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).
При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.
Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. 
Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.
Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму та означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.
Відповідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. 
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. 
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. 
Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).
Доводи позивачащо м. Чорнобиль не перебувало під окупацією, дозиметричний контроль відчуження здійснювався, він міг виконувати роботу, а відповідач міг її надавати не відповідають правильно дослідженим та оціненим судом першої інстанції доказам, які за принципом диспозитивності надані кожною із сторін, а його посилання на те, що були відсутні законні підстави призупинення трудового договору між сторонами суперечать матеріалам справи та встановленим у ній обставинам. 
Крім того, позивач не інформував та не звертався до роботодавця, щодо його бажання та готовності приступити до роботи.
Позивач не виявив бажання переведення на вакантні посади, які були йому запропоновані в повідомленні від 13 березня 2023 року №67 про заплановане вивільнення.
Твердження про те, що роботодавцем при звільненні не враховувалось переважне право на залишення на роботі працівників вищої кваліфікації, продуктивності праці, колегією суддів не береться до уваги, оскільки позивачем не надано доказів наявності у нього права на першочергове залишення на роботі, він не повідомляв роботодавця про наявність таких підстав.
Таким чином, суд першої інстанції повно і всебічно з`ясував обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на норми закону, які регулюють спірні відносини, прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки по відношенню до позивача відповідачем чинне трудове законодавство не порушене.
Висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.
З урахуванням вищевикладеного, рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст.367,374,375,381-384, ЦПК України, суд, -      
 
постановив:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2023 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Повний текст постанови складено 05 лютого 2024 року.

Суддя-доповідач                                                        К.П. Приходько

Судді                                                                           С.О. Журба 

                                                                                               Т.О. Писана