П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

31 січня 2024 р.	м. Одеса	Справа № 420/22458/23	
Перша інстанція: суддя Завальнюк І.В.,
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача – Федусика А.Г.,
суддів: Бойка А.В. та Шевчук О.А.,
при секретарі – Пальоній І.М., 
за участю: представника Одеської обласної військової адміністрації – Колеснікова Олексія Віталійовича, представника Київської окружної прокуратури міста Одеси – Туніки Віталія Миколайовича та представника апелянта – Степанчук Валерії Віталіївни,
розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Одесі апеляційну скаргу Одеської міської ради на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2023 року у справі за позовом Київської окружної прокуратури міста Одеси в інтересах держави в особі Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області, Одеської обласної військової адміністрації до Комунального підприємства «Сервісний центр» Одеської міської ради, третя особа – Одеська міська рада, про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2023 року Київська окружна прокуратура міста Одеси в інтересах держави в особі Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області (далі ГУДСНС), Одеської обласної військової адміністрації (далі ООВА) звернулась до суду з адміністративним позовом та просила визнати протиправною бездіяльність Комунального підприємства «Сервісний центр» Одеської міської ради (далі КП) щодо незабезпечення приведення у стан готовності захисної споруди №56921, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (далі Адреса), з метою використання її за призначенням; зобов`язати КП вчинити дії щодо забезпечення приведення у стан готовності вказаної захисної споруди з метою використання її за призначенням.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що КП є балансоутримувачем захисної споруди №56921, яка знаходиться за Адресою. В травні 2023 р. за участю представників цього закладу було проведено оцінку стану готовності, експлуатації і використання вказаної захисної споруди, за результатами якої складено акт, відповідно до якого сховище оцінюється як «обмежено готове» до використання за призначенням. Фактично балансоутримувачем не виконуються покладені на нього законодавством обов`язки щодо утримання споруди цивільного захисту у готовності до використання за призначенням. В свою чергу, така бездіяльність в умовах воєнної агресії проти України, введення воєнного стану, ракетних ударів по м.Одесі та Одеській області, використання дронів-камікадзе, утворює загрозу, так як сховище не здатне забезпечити захист цивільного населення, що зумовило прокурора звернутися до суду із даним позовом.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2023 року позов задоволено. 
Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОМР подала апеляційну скаргу, в якій зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та ухвалити нове про залишення позову без розгляду.
В обґрунтування апеляційної скарги було зазначено про відсутність у прокуратури права на звернення до суду в інтересах ДСНС з позовом про визнання протиправною бездіяльності балансоутримувача захисної споруди цивільного захисту та зобов`язання вчинити дії щодо приведення її у належний технічний стан.
Апелянт посилався на пункт 1 ч.1 ст.240 КАС України, яким встановлено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо позов подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності.
Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено, що на території Київського району міста Одеси за Адресою розташовується протирадіаційне укриття (ПРУ) №56921, яке прийняте в експлуатацію у 1956 році, вбудоване у двоповерхову будівлю, місткістю на 100 осіб, загальною площею 66,9 кв.м. та є власністю територіальної громади міста Одеси в особі ОМР (згідно даних технічного паспорту від 12.09.2014, виготовленого КП «БТІ» ОМР та останньої інвентаризації) (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1178862151101).
Згідно з паспортом та обліковою карткою НОМЕР_1 балансоутримувачем є КП «ЖКС «Вузівський».
Разом з тим, рішенням Виконавчого комітету Одеської міської ради від 27.10.2022 №256 протирадіаційне укриття №56921 з балансу КП ЖКС «Вузівський» передано на баланс та закріплено на праві господарського відання за КП.
Згідно з актом приймання-передачі захисної споруди цивільного захисту ПРУ №56921 фактично передано КП 12.01.2023 року.
В умовах військової агресії російської федерації проти України, через недодержання та порушення балансоутримувачем вимог законодавства України у сфері використання та забезпечення функціонування об`єктів цивільного захисту (захисних споруд), вказана захисна споруда цивільного захисту є обмежено готовою до використання за призначенням, через що не здатна у повній мірі забезпечити захист цивільного населення, та у разі використання за призначенням може створювати загрозу для життя та здоров`я людей.
Так, в акті оцінки стану готовності захисної споруди цивільного захисту №56921 від 29.03.2022 року, складеному за результатами комісійного огляду представниками Київської районної адміністрації Одеської міської ради, КУ «ЗПУ ЦЗ» ОМР, ГУДСНС, за участі представника КП «ЖКС «Вузівський», встановлені численні порушення вимог наказу Міністерства внутрішніх справ України №579 від 09.07.2018 року «Про затвердження вимог з питань використання та обліку фонду захисних споруд цивільного захисту», а саме:
- вхід не обладнано засобами для доступу осіб з інвалідністю; 
- центральні двері основного входу без одного клинового затвору у верхній частині полотна дверей; 
- відсутня можливість вільного відкривання ставень аварійного виходу, відсутні клинові затвори;
- покажчиків руху води немає;
- безнапірні та напірні баки для питної води відсутні;
- останні лабораторні дослідження якості питної води у баках відсутні;
- запірна арматура відсутня; 
- резервуари для збирання фекальних вод відсутні;
- труби електропроводки відсутні; 
- щити освітлення та управління відсутні;
- перевірки опору електроізоляції не проводились;
- заземлення електрообладнання не проводилось;
- телефонний апарат, гучномовець відсутні;
- автоматичні системи пожежогасіння та сигналізації відсутні; споруда не укомплектована первинним засобами пожежогасіння;
- температура, відносна вологість у приміщенні не вимірювалось, вимірювальними приладами не забезпечено;
- робочий інструмент формування з обслуговування захисної споруди відсутній;
- експлуатаційні схеми життєзабезпечення із зазначенням пристроїв для відключення вентиляції, каналізації, водопостачання, електропостачання, опалення відсутні;
- висновок про можливість приведення захисної споруди у готовність до використання за призначенням упродовж 12 годин (згідно з планом) відсутній.
Станом на 30.03.2022 року протирадіаційне укриття №56921 оцінено як обмежено готове до використання за призначенням.
Таким чином, КП «ЖКС «Вузівський», яке було балансоутримувачем вказаної захисної споруди на час надання оцінки стану готовності ЗСЦЗ у 2022 році, не вжито відповідних заходів на усунення порушень, встановлених зазначеним актом оцінки стану захисної споруди, та передано її на баланс КП в обмежено готовому стані до використання за призначенням з зазначенням відповідних рекомендацій в акті приймання-передачі ЗСЦЗ №56921 від 12.01.2023 року, а саме щодо необхідності проведення наступних ремонтних робіт: електричної мережі, каналізації, водогону, герметичності дверей, системи фільтровентиляції, заземлення, герметичності клапанів РГЗ, сходових маршів, лавок двоповерхових для відвідувачів, оздоблювальних робіт, доукомплектування інструментами, протипожежними засобами, аптечками, ремонту баків технічної води, здійснення запасів питної води, облаштування засобами зв`язку, запасами їжі, міжкімнатними металевими дверима, гідроізоляційних робіт, теплопостачання, герметизації приміщень, ремонту оголовку аварійного виходу, прочищення вентиляційних каналів, заміни жалюзійних решіток оголовків аварійних виходів.
Незважаючи на вказане, КП впродовж більше ніж півроку свої обов`язки по утриманню захисної споруди цивільного захисту №56921 у готовому до використання стані не виконуються, відповідні заходи не вживаються, тому на сьогоднішній день її використання є неможливим без завдання шкоди здоров`ю людей, які там укриваються.
Так, комісією у складі представників Київської районної адміністрації Одеської міської ради, ГУДСНС, за участю представника КП, здійснено оцінку стану готовності захисної споруди цивільного захисту №56921, про що складено відповідний акт від 22.05.2023 року.
Згідно вказаного акту оцінки стану захисної споруди встановлено:
- обмежено працездатний технічний стан захисної споруди;
- відсутність обладнання засобами для доступу осіб з інвалідністю;
- підставки для розвантаження відсутні, написи «відчинено-зачинено» відсутні, порядкових номерів та маркування немає;
- пошкоджена система вентиляції, електровентилятор не працює, не обслуговується;
- відсутність електроручних вентиляторів, фільтрів-поглинаючих; клапанів надмірного тиску, приладів для виміру підпору повітря, фільтрів (ФГ-70), регенеративних патронів (РП-100), герметичних клапанів;
- відсутність наявності покажчиків рухів води, безнапірних та напірних баків для питної води, відсутня запірна арматура;
- останні лабораторні дослідження якості питної води у баках не проводились;
- система освітлення не укомплектована, щитів управління немає, експлуатаційні схеми, нумерація, написи відсутні, труби не електропроводки відсутні, заземлення електрообладнання проводилось;
- температурно-вологісний режим i режим повітряного середовища приміщень не вимірювались, відповідні прилади відсутні, прилади виявлення радіоактивного забруднення дозиметри, дозиметри-радіометри відсутні; 
- робочий інструмент формування з обслуговування захисної споруди відсутній.
Згідно висновку акту оцінки стану готовності захисної споруди цивільного захисту №56921 від 22.05.2023 року, ПРУ оцінено як «обмежено готове».
Крім того, в акті зазначено наступні рекомендації щодо приведення захисної споруди у готовність для використання за призначенням:
- для забезпечення належного стану утримання захисної споруди: привести документацію згідно переліку відповідно до Розділу VI глава 3, п. 15, та Додатку 18, наказу МВС України №579 від 09.07.2018, забезпечити первинними засобами пожежогасіння відповідно до Розділу ІІ п.5 наказу МВС України №579 від 09.07.2018;
- укомплектувати захисну споруду необхідним майном на розрахункову чисельність населення, що підлягає укриттю, відповідно до переліку майна, лікарськими засобами та медичними виробами відповідно до Розділу VII глава 1, п. 6 Додаток 20, 21;
- провести поточний ремонт (штукатурка та побілка пошкоджених ділянок стін та стелі), встановити двері до санвузлу, встановити побутову витяжку.
У пропозиціях акту щодо подальшого використання захисної споруди ПРУ №56921 вказано на необхідність проведення капітального ремонту згідно наказу МВС №579 від 09.07.2018 року та нормам ДБН з подальшим використанням в режимі ПРУ.
Вказаний акт підписано керівником балансоутримувача ЗСЦЗ - директором КП Барбул О. без зауважень.
Таким чином, встановлені у попередньому акті оцінки порушення наказу МВС України №579 від 09.07.2018 року усунуто лише частково.
Зважаючи на вищевикладене та на те, що посадові особи КП не виконали вимоги, які зазначені у вищевказаних актах оцінки стану готовності споруди цивільного захисту і на даний час не усунули виявлені під час перевірок порушення та не привели споруду цивільного захисту №56921 у належний стан, Київська окружна прокуратура міста Одеси звернулася до суду із даним позовом в інтересах держави в особі ГУДСНС та ООВА.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції зазначав, що основним завдання сховища та/або протирадіаційного укриття є захист людей, а тому такі безумовно повинні перебувати у належному стані, придатному для їх використання за їх цільовим призначенням.
Відповідно до частини 5 статті 32 Кодексу порядок створення, утримання фонду захисних споруд цивільного захисту та ведення його обліку визначається Кабінетом Міністрів України.
Згідно приписів ч.ч. 7 та 8 ст.32 КЦЗ України, вимоги щодо утримання та експлуатації захисних споруд визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері цивільного захисту.
Утримання захисних споруд цивільного захисту у готовності до використання за призначенням здійснюється їх власниками, користувачами, юридичними особами, на балансі яких вони перебувають (у тому числі споруд, що не увійшли до їх статутних капіталів у процесі приватизації (корпоратизації), за рахунок власних коштів.
Після початку 24.02.2022 року повномасштабної військової агресії проти України та введення на всій території України воєнного стану виникли обґрунтовані та реальні підстави для використання укриття безпосередньо за призначенням для захисту цивільного населення.
На момент вирішення спору, в матеріалах справи відсутні докази того, що захисна споруда цивільного захисту №56921, яка знаходиться за Адресою, приведена у готовність до використання за призначенням та здатна забезпечити захист цивільного населення.
Суд звернув увагу на те, що зазначений в адміністративному позову захід реагування до відповідача має спонукаючий характер, направлений на забезпечення вимог законодавства у сфері цивільного захисту. Цей захід не є санкцією за порушення вимог законодавства, а є превентивним заходом, який спрямований на недопущення існування невиправданого ризику завдання шкоди життю і здоров`ю населення.
При цьому, необхідність застосування зазначеного у позові заходу реагування, на думку суду, буде відповідає характеру існуючих недоліків, а тому він буде співмірним до мети його застосування і таке втручання у права відповідача буде пропорційним.
Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції і вважає їх такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, з огляду на таке.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
З матеріалів справи вбачається, що учасниками процесу не оскаржується той факт, що на момент подання позову захисна споруда цивільного захисту №56921 повністю не приведена у готовність до використання за призначенням та не здатна забезпечити захист цивільного населення в повному обсязі (100% готовності), а тому колегія суддів не досліджує вказані обставини під час апеляційного перегляду.
Апелянтом в скарзі також зазначено, що Одеська міська рада в жодному разі не заперечує та не відхиляє необхідності приведення захисної споруди цивільного захисту №56921 у належний технічний стан. При цьому було зазначено, що вказане приведення забезпечується балансоутримувачем - КП «Сервісний центр», однак не зазначено, що було саме забезпечено (закінчена дія).
Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною 4 статті 5 КАС України передбачено, що суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 131-1  Конституції України прокуратура здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Положеннями статті 53 КАС України регламентовано питання участі у судовому процесі органів та осіб, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Так, вказаною статтею передбачено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.
Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, визначених статтею 169 цього Кодексу.
Відповідно до статті 23 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VІІ (далі Закон №1697-VІІ) прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Наявність таких повноважень обґрунтовуються прокурором у порядку, передбаченому частиною 4 цієї статті.
З аналізу наведеного можна дійти висновку, що здійснювати захист інтересів держави, зокрема в адміністративному суді, прокурор може винятково за умови, коли захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Верховний Суд в постанові від 25 травня 2022 року справа № 420/7464/20 зазначив, що існування інтересу і необхідність його захисту має базуватися на справедливих підставах, які мають бути об`єктивно обґрунтовані (доведені) і переслідувати законну мету. Право на здійснення представництва інтересів держави у суді не є статичним, тобто не має обмежуватися тільки визначенням того, у чиїх інтересах діє прокурор, а спонукає і зобов`язує обґрунтовувати існування права на таке представництво або, інакше кажучи, пояснити (показати, аргументувати), чому в інтересах держави звертається саме прокурор, а не органи державної влади, місцевого самоврядування, їхні посадові чи службові особи, які мають компетенцію на звернення до суду, але не роблять цього. Знову ж таки, таке обґрунтування повинно основуватися на підставах, за якими можна виявити (простежити) інтерес того, на захист якого відбувається звернення до суду, і водночас ситуацію в динаміці, коли суб`єкт правовідносин, в інтересах якого діє прокурор, неспроможний сам реалізувати своє право на судовий захист.
Для представництва у суді інтересів держави прокурор за законом має визначити й описати не просто передумови спору, який потребує судового вирішення, а виокремити ті ознаки, за якими його можна віднести до виняткового випадку, повинен зазначити, що відбулося порушення або існує загроза порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою.
Водночас, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що згідно з частиною 4 статті 23 Закону №1697-VІІ наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.
Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.
Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб`єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії.
У разі відсутності суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесений захист законних інтересів держави, а також у разі представництва інтересів громадянина з метою встановлення наявності підстав для цього прокурор має право:
1) витребовувати за письмовим запитом, ознайомлюватися та безоплатно отримувати копії документів і матеріалів органів державної влади, органів місцевого самоврядування, військових частин, державних та комунальних підприємств, установ і організацій, органів Пенсійного фонду України та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, що знаходяться у цих суб`єктів, у порядку, визначеному законом;
2) отримувати від посадових та службових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, військових частин, державних та комунальних підприємств, установ та організацій, органів Пенсійного фонду України та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування усні або письмові пояснення. Отримання пояснень від інших осіб можливе виключно за їхньою згодою.
Отже, враховуючи все вищезазначене у сукупності, та з урахуванням положень ч.3 ст.23 Закону №1697-VІІ можна дійти висновку, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у випадках:
1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження;
2) у разі відсутності такого органу.
Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, якими є бездіяльність компетентного органу або його відсутність.
Так, звертаючись з даним позовом (в контексті наявності права на звернення до суду), прокурором було зазначено, що ГУДСНС та ООВА є уповноваженими органами на здійснення функцій держави у спірних правовідносинах.
Згідно положень п.12 Розділу «Утримання фонду захисних споруд» Порядку створення, утримання фонду захисних споруд цивільного захисту та ведення його обліку, затвердженого Постановою КМУ №138 від 10.03.2017 року, здійснення контролю за готовністю захисних споруд цивільного захисту до використання за призначенням забезпечує ДСНС разом з відповідними органами та підрозділами цивільного захисту, місцевими держадміністраціями.
Було зазначено, що листом від 18.08.2023 року за вхідним №60 01.3-5936/60 09/1 Одеське районне управління ГУДСНС повідомило, що контроль за готовністю захисних споруд цивільного захисту до використання за призначенням на період дії режиму воєнного стану в Україні не здійснюється, що передбачає неможливість органу ДСНС звернення до адміністративного суду із позовною заявою про зобов`язання вчинити певні дії.
Також, Київською окружною прокуратурою міста Одеси на адресу ООВА скеровано запит №5838вих-23 від 02.08.2023 року щодо вжиття заходів на усунення встановлених порушень вимог діючого законодавства в діяльності КП для поновлення прав та інтересів держави.
Листом ООВА за №8103/6/01- 46/8559/2-23 від 18.08.2023 року повідомлено окружну прокуратуру про те, що до адміністрації не надходила інформація щодо обстеження та оцінки стану готовності до використання за призначенням захисної споруди цивільного захисту №56921 та відповідно заходи за результатами перевірки, утому числі у судовому порядку, до балансоутримувача не вживались. 
Іншої інформації, у т.ч. щодо запланованих до вжиття заходів на усунення порушень законодавства, не зважаючи на повідомлення про це прокурором, у листі ООВА не зазначено.
Враховуючи все вищезазначене у сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що ГУДСНС та ООВА неналежним чином реалізовуються повноваження щодо контролю (саме в частині виконання контрольних функцій, а не безпосереднє утримання) за утриманням відповідної захисної споруди, що свідчить про наявність в цілому (без конкретизації способу) підстав у позивача для представництва інтересів держави в суді згідно п.1 ч.3 ст.23 Закону №1697-VІІ (якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження).
При цьому, колегія суддів не приймає до уваги посилання ДСНС на Постанову КМУ №303 від 13.03.2022 року «Про припинення заходів державного нагляду (контролю) і державного ринкового нагляду в умовах воєнного стану», згідно якої дійсно визначено припинити проведення планових та позапланових заходів державного нагляду (контролю) і державного ринкового нагляду на період воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 р.  № 64  “Про введення воєнного стану в Україні”.
Суд першої інстанції слушно зазначив, що внаслідок прийняття КМУ Постанови від 13 березня 2022 року №303 на період дії воєнного стану у ДСНС відсутні повноваження з перевірки протирадіаційного укриття на стан придатності для використання.
Водночас, колегія суддів зазначає, що вказані висновки є застосованими за загальним правилом. Суд наголошує, що п.2 вказаної постанови передбачено, що за наявності загрози, що має негативний вплив на права, законні інтереси, життя та здоров`я людини, захист навколишнього природного середовища та забезпечення безпеки держави, а також для виконання міжнародних зобов`язань України протягом періоду воєнного стану дозволити здійснення позапланових заходів державного нагляду (контролю) на підставі рішень центральних органів виконавчої влади, що забезпечують формування державної політики у відповідних сферах.
Водночас, незважаючи на наявність прямої загрози життю та здоров`ю жителів м.Одеси, ГУДСНС не було вчинено жодних дій щодо ініціювання перед відповідним центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у даній сфері, здійснення позапланових заходів державного нагляду (контролю) щодо перевірки належного утримання відповідної захисної споруди, що прямо свідчить про неналежне виконання вказаним органом своїх повноважень в цій частині.
Додатково суд зазначає, що 29.10.2022 року набрали чинності зміни, внесені до пункту 48 частини другої статті 17-1 Кодексу цивільного захисту України, яка регламентує повноваження ДСНС, згідно з якими останній надано право звертатися до адміністративного суду з інших підстав, визначених законом, окрім тих, що прямо визначені цим пунктом частини другої статті 17-1 названого Кодексу (позов щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства з питань пожежної та техногенної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, у разі якщо такі порушення створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей).
Поряд з цим, колегія суддів зазначає, що відповідно до частини 8  статті 32 Кодексу цивільного захисту України  утримання захисних споруд цивільного захисту у готовності до використання за призначенням здійснюється суб`єктами господарювання, на балансі яких вони перебувають (у тому числі споруд, що не увійшли до їх статутних капіталів у процесі приватизації (корпоратизації), за рахунок власних коштів.
Контроль за готовністю захисних споруд цивільного захисту до використання за призначенням забезпечує центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, спільно з відповідними органами та підрозділами цивільного захисту, місцевими державними адміністраціями (частина п`ятнадцята  статті 32 Кодексу цивільного захисту України).
Пунктом 1 «Положення про Державну службу України з надзвичайних ситуацій», затвердженого  Постановою КМУ від 16 грудня 2015 року №1052  (далі Положення №1052) встановлено, що Державна служба України з надзвичайних ситуацій (ДСНС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, а також гідрометеорологічної діяльності.
Згідно із пунктом 3 Положення №1052 основними завданнями ДСНС є:
1) реалізація державної політики у сфері цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій, запобігання їх виникненню, ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, а також гідрометеорологічної діяльності;
2) здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням і виконанням вимог законодавства у сфері цивільного захисту, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб.
Відповідно до пункту 4 Положення №1052 ДСНС відповідно до покладених на неї завдань, зокрема:
- здійснює заходи щодо створення, утримання та реконструкції фонду захисних споруд цивільного захисту, ведення їх обліку, забезпечує разом з відповідними органами та підрозділами цивільного захисту, місцевими держадміністраціями здійснення контролю за готовністю зазначених споруд до використання за призначенням;
- здійснює заходи щодо впровадження інженерно-технічних заходів цивільного захисту, готує пропозиції щодо віднесення населених пунктів та об`єктів національної економіки до груп (категорій) із цивільного захисту;
- організовує і здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законів та інших нормативно-правових актів з питань техногенної та пожежної безпеки, цивільного захисту міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, місцевими держадміністраціями, іншими державними органами та органами місцевого самоврядування, суб`єктами господарювання;
- складає акти перевірок, видає приписи, постанови, розпорядження про усунення порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, пожежної та техногенної безпеки, а в разі встановлення порушень, що створюють загрозу життю та здоров`ю людей, звертається безпосередньо та через територіальні органи до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, пожежної та техногенної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, окремих приміщень, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту;
- застосовує адміністративно-господарські санкції за порушення вимог законодавства у сфері цивільного захисту, пожежної та техногенної безпеки.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування повноважень між центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері цивільного захисту, та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту» від 21 квітня 2022 року №2228-IX із  Кодексу цивільного захисту України  виключено статтю 67 «Повноваження центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки».
Одночасно, вказаним Законом Кодекс цивільного захисту України доповнено статтею 17-1 «Повноваження центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту», згідно із пунктами 16, 48, 51 якої такий суб`єкт владних повноважень:
- реалізує державну політику з питань створення, утримання та реконструкції фонду захисних споруд цивільного захисту, ведення обліку таких споруд;
- звертається до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства з питань пожежної та техногенної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, у разі якщо такі порушення створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей;
- перевіряє стан дотримання вимог законодавства у сфері цивільного захисту та складає відповідні акти.
З наведеного вбачається, що діючим законодавством передбачено право ДСНС, як суб`єкта владних повноважень при застосуванні своєї компетенції, на звернення до суду виключно з позовами про застосування заходів реагування (пункт 48  Кодексу цивільного захисту), а саме - щодо повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства з питань пожежної та техногенної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць та інших об`єктів, що в контексті мети звернення органу прокуратури до суду не має жодного фактичного та юридичного сенсу.
Поряд з цим, ГУДСНС, ООВА, КП або ОМР не було зазначено належного органу державної влади, місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, які мають право звернутись до суду з вимогами про забезпечення приведення у стан готовності захисної споруди з метою використання її за призначенням або з іншими аналогічними вимогами, направленими на спонукання утримувача захисної споруди (КП), який очевидно протиправно вчиняє бездіяльність, привести таку споруду в належний для повноцінної експлуатації стан. 
Вказані обставини, в свою чергу, свідчать про відсутність органу державної влади, місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого були б віднесені вищезазначені повноваження, як на спонукання утримувача споруди до належних дій, так і на звернення до суду з вимогами про приведення до належного вигляду споруди, а тому колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав у органу прокуратури для звернення в інтересах Держави до суду з вимогами саме про забезпечення приведення у стан готовності захисної споруди з метою використання її за призначенням.
Вказані висновки також узгоджуються з ч.5 ст.53 КАС України, за якою у разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.
Також, відповідно до ч.6 ст.23 Закону №1697-VІІ під час здійснення представництва інтересів громадянина або держави у суді прокурор має право в порядку, передбаченому процесуальним законом звертатися до суду з позовом (заявою, поданням).
Колегія суддів також зазначає, що випадками, за умови настання яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї норми є поняття «інтерес держави».
У  Рішенні Конституційного Суду України від 8 квітня 1999 року №3-рп/99  Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття «інтереси держави» висловив міркування, згідно з яким інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (пункт 3).
Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте, держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.
З огляду на вказане мотивування стосовно права органу прокуратури на звернення з позовом до суду з вказаними вимогами, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги ОМР, в якій остання просила залишити позов без розгляду.
Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо спірних правовідносин.
Доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині рішення, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд –

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Одеської міської ради - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2023 року - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач 		А.Г. Федусик	
Судді	  	А.В. Бойко    О.А. Шевчук