УХВАЛА
16 січня 2024 року
м. Київ
справа № 754/1817/22
провадження № 61-18542ск23
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Ситнік О. М. розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Алексійчука Олександра Миколайовича на рішення Деснянського районного суду 
м. Києва від 24 березня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду 
від 15 червня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Служба у справах дітей та сім`ї Печерської районної у м. Києві державної адміністрації, про відібрання дитини, повернення її матері та
ВСТАНОВИВ:
25 грудня 2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат Алексійчук О. М. засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 24 березня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 15 червня 2023 року. 
У касаційній скарзі заявник, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
Касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду, оскільки подана з пропуском строку на касаційне оскарження.
Частиною першою статті 390 Цивільного процесуального кодексу України 
(далі - ЦПК України) визначено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Згідно з частиною другою статті 390 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Відповідно до частини третьої статті 390 ЦПК України строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
Згідно з пунктом 2 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, - за наявності.
Повний текст оскаржуваної постанови Київського апеляційного суду від 15 червня 2023 року складений 16 червня 2023 року (інша дата у судовому рішенні не зазначена), останнім днем на її касаційне оскарження, з урахуванням вихідних днів, є 17 липня 2023 року. 
Заявник обґрунтовує поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження тим, що копію оскаржуваної постанови отримано адвокатом Алексійчуком О. М. 
01 грудня 2023 року на підставі його заяви від 11 вересня 2023 року. 
ОСОБА_1 з 21 березня 2021 року постійно перебуває за межами України та проживає у Турецькій Республіці (довідка та копія паспорту відповідача додається), що позбавило його можливості отримати копію оскаржуваної постанови.
Самі посилання в касаційній скарзі щодо дати отримання копії оскаржуваного судового рішення 01 грудня 2023 року без доказів на їх підтвердження не є беззаперечним доказом наявності підстав для поновлення строку на касаційне оскарження.
Доказів того, що суд апеляційної інстанції не вручав відповідачу чи його представнику копію оскаржуваного рішення, ними не отримано копію оскаржуваного рішення раніше в інший спосіб, порушення апеляційним судом порядку вручення судового рішення, передбаченого статтями 272, 386 ЦПК України, не надано. 
Разом з тим, апеляційний перегляд рішення суду першої інстанції ініційовано самим відповідачем та в день ухвалення оскаржуваної постанови Київським апеляційним судом представник ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Зі змісту постанови також встановлено, що представник ОСОБА_1 - адвокат Незвізький Д. Я. подав до суду клопотання в якому підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, справу в апеляційному суді розглянути за відсутності ОСОБА_1 та його представника. 
Перебування відповідача ОСОБА_1, який мав представника, за межами України не може слугувати беззаперечною підставою для поновлення строку на касаційне оскарження, оскільки відповідно до частини першої статті 64 ЦПК України, представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки.
Оскільки до відкриття касаційного провадження Верховний Суд позбавлений можливості здійснити перевірку своєчасності направлення судом апеляційної інстанції засобами поштового зв`язку копії оскаржуваного судового рішення або доказів отримання цього рішення, відповідні докази мають бути надані заявником до суду касаційної інстанції, зокрема у вигляді довідки суду першої або апеляційної інстанції про те, яким чином та коли заявнику направлена та вручена копія оскаржуваного судового рішення.
Відповідно до вимог частини третьої статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу і якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Вимоги щодо форми, змісту касаційної скарги та додатків до неї передбачено у статті 392 ЦПК України.
У пункті 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України передбачено, що до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
У порушення вказаної вимоги особа, яка подала касаційну скаргу не додала доказів про сплату судового збору.
Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України від 08 липня 2011 року «Про судовий збір», який набрав чинності 01 листопада 2011 року.
Ставка судового збору, чинна на час подання касаційної скарги на рішення суду, встановлена підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» та визначена у розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.
Відповідно до підпункту 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
За змістом касаційної скарги встановлено, що заявником оскаржується, зокрема, судове рішення, яким задоволено вимогу про відібрання дитини та повернення її матері (одна немайнова вимога).
Згідно зі статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб на одну працездатну особу в розрахунку на місяць з 01 січня 2022 року становив 2 481, 00 грн (на момент подання позову).
Розмір судового збору за подання касаційної скарги складає 1 984,80 грн 
(992,40 х 200%).
Судовий збір підлягає перерахуванню або внесенню за такими реквізитами: отримувач коштів - ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102; код отримувача (за ЄДРПОУ) - 37993783; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача - UA288999980313151207000026007; код класифікації доходів 
бюджету - 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».
На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату або надати докази про наявність підстав для звільнення від сплати судового збору.
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Особі, яка подала касаційну скаргу, необхідно: 1) звернутися до Верховного Суду із заявою про поновлення строку на касаційне оскарження, в якій навести підстави для його поновлення та надати докази на їх підтвердження; 2) сплатити судовий збір за подання касаційної скарги. На підтвердження сплати судового збору надати документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. 
Касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення цих недоліків.
Суд роз`яснює, якщо у зазначений строк заявник не звернеться до суду касаційної інстанції із клопотанням (заявою) про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень із наведенням підстав для його поновлення, а також поданням доказів порушення апеляційним судом порядку вручення судового рішення, передбаченого статтею 272 ЦПК України, у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.
У разі невиконання у встановлений строк інших вимог цієї ухвали, касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута.
Керуючись статтями 390, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд 
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Алексійчука Олександра Миколайовича на рішення Деснянського районного суду 
м. Києва від 24 березня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду 
від 15 червня 2023 року залишити без руху.
Надати строк для усунення недоліків касаційної скарги протягом десяти днів з дня отримання цієї ухвали.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                                             О. М. Ситнік