ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 січня 2024 року	Львів	Справа № 300/5356/23 пров. № А/857/19310/23	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя                                  Довга О.І.,
суддя                                                       Глушко І.В., 
суддя                                                     Запотічний І.І.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу   ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2023 року (головуючий суддя  Главач І.А., м.Івано-Франківськ) у справі №300/5356/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій,-
В С Т А Н О В И В:
10.08.2023 ОСОБА_1 (позивач) звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (відповідач), в якому просив: визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо здійснення перерахунку та виплати ОСОБА_1 пенсії з урахуванням доплати до пенсії у розмірі 2000 грн без обмеження максимальним розміром починаючи з 01.09.2022; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії з урахуванням доплати до пенсії у розмірі 2000 грн згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб", починаючи з 01.09.2022 без обмеження максимальним розміром з урахуванням здійснення виплат. 
Позов обґрунтовує тим, що є пенсіонером Міністерства внутрішніх справ України, який отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 за №2262-XII, розмір якої на час призначення пенсії (лютий 2011 року) та надалі у зв`язку із змінами в особовій пенсійній справі розрахований із 80 відсотків складу грошового забезпечення ОСОБА_1 . Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.01.2023 залишено в силі рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01.11.2022 у справі №300/3103/22, яким зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити з 01.12.2019 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 без обмеження пенсії максимальним розміром - десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням раніше проведених виплат. Позивач наголошує на тому, що звертається в даній справі щодо обмеження розміру його пенсії десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність саме з 01.09.2022, на виконання рішення суду від 04.05.2023 справа № 300/1524/23, з урахуванням щомісячної доплати до пенсії в розмірі 2 000 грн згідно постанови Кабінету Міністрів України № 713 від 14.07.2021 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб». Позивач, із посиланням на рішення Конституційного Суду України за №7-рп/2016 від 20.12.2016, яким визнано неконституційними частину 7 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в частині обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установлених для осіб, які втратили працездатність, наполягає на виплаті йому перерахованої пенсії без застосування обмеження максимальним розміром, зважаючи на те, що після 2017 року положення Закону №2262-XII таких обмежень не містять.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2023 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо обмеження розміру пенсії ОСОБА_1 з 01.08.2023 десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням щомісячної доплати до пенсії в розмірі 2 000 грн згідно постанови Кабінету Міністрів України № 713 від 14.07.2021 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб». Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії по інвалідності з 01.08.2023, з урахуванням щомісячної доплати до пенсії в розмірі 2 000 грн згідно постанови Кабінету Міністрів України № 713 від 14.07.2021 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб», без обмеження її розміру десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням раніше проведених виплат. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивачем подана апеляційна скарга. Доводи апеляційної скарги аналогічні доводам позовної заяви. Крім того, апелянт звертає увагу на те, що констатація судом першої інстанції того, що судовому захисту і вирішенню позовних вимог підлягає період з 01.08.2023 року після проведеного перерахунку моєї пенсії на виконання рішення суду від 04.05.2023 справа № 300/1524/23, так як за цей період дійсно мало місце наявність незахищеного порушеного права ОСОБА_1 , а спірний період обмеження виплати пенсії з 01.09.2022 року до 01.08.2023 року вже вирішений в судовому порядку, а відтак за цей період позовні вимоги не підлягають до задоволення, на глибоке переконання апелянта, не відновить порушеного права на отримання з 01.09.2022 року належного пенсійного забезпечення у повному обсязі з урахуванням щомісячної доплати до пенсії в розмірі 2000 грн. згідно постанови Кабінету Міністрів України № 713 від 14.07.2021 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб», без обмеження її розміру десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням раніше проведених виплат без обмеження пенсії максимальним розміром. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Враховуючи те, що рішення суду першої інстанції не оскаржується в частині задоволених позовних вимог, відтак, у відповідності до статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає оскаржуване рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
У відповідності до частини першої  статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України  (КАС) суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення  з огляду на наступні підстави.
Судом встановлені наступні обставини.
Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та з лютого 2011 року отримував пенсію за вислугою років на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», згідно протоколу за пенсійною справою №0903002208 (МВС) від 22.02.2011. В подальшому з червня 2011 року переведений на пенсію по інвалідності у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності, а з грудня 2015 року в пенсійній справі позивача обліковано зміни внаслідок встановлення ІІ групи інвалідності.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01.11.2022 у справі №300/3103/22, що набрало законної сили за результатами апеляційного оскарження 02.12.2022, серед іншого, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити  з 01.12.2019  перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1   без обмеження пенсії максимальним розміром  -  десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням раніше проведених виплат.
На виконання вищевказаного рішення суду, відповідач  з 01.02.2023  провів перерахунок пенсії ОСОБА_1 , однак виплата її проводиться з обмеженням її максимальним розміром в сумі  41935,14  гривень, не заважаючи на те, що загальне нарахування пенсії склало  47905,98  гривень, що підтверджується перерахунком пенсії за пенсійною справою № 0903002347 – МВС з 23.01.2023.
Надалі, рішенням Івано-Франківського окружного суду від 04.05.2023 у справі №300/1524/23, що набрало законної сили 30.06.2023, серед іншого, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області відновити з 01.09.2022 виплату ОСОБА_1 щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2000 грн, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» №713 від 14.07.2021, з урахуванням раніше виплачених сум.
На виконання вищевказаного рішення суду, відповідач  з 01.08.2023  провів перерахунок пенсії ОСОБА_1 , однак виплата її проводиться з обмеженням її максимальним розміром в сумі  41935,14  гривень, не заважаючи на те, що загальне нарахування пенсії склало  51705,98  гривень, що підтверджується перерахунком пенсії за пенсійною справою № 0903002347 – МВС від 07.07.2023.
Позивач 07.07.2023 звернувся до відповідача із зверненням щодо пенсійного забезпечення на виконання рішення суду від 30.06.2023.
ГУПФУ в Івано-Франківській області листом від 14.07.2023, серед іншого, повідомило позивачу, що на виконання рішення суду від 04.05.2023 справа № 300/1524/23 відповідачем здійснено перерахунок пенсії, внаслідок якого встановлено з 01.09.2022 щомісячну доплату в розмірі 2 000 грн.  Оскільки в резолютивній частині рішення не покладено зобов`язань на ГУ ПФУ в Івано-Франківській області щодо здійснення перерахунку пенсії без обмеження максимального розміру пенсії, тому розмір пенсії до виплати залишився незмінним – 41 935,14 грн.
Вважаючи протиправними дії відповідача щодо перерахунку з 01.09.2022 на виконання рішення суду від 04.05.2023, з урахуванням щомісячної доплати в розмірі 2000 грн, із застосуванням обмеження при виплаті пенсії (десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність), позивач звернувся з цим позовом до суду.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що судовому захисту і вирішенню позовних вимог підлягає період  з 01.08.2023, після проведеного перерахунку пенсії позивача на виконання рішення суду від 04.05.2023 справа № 300/1524/23, так як за цей період мало місце наявність незахищеного порушеного права позивача.
Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком з огляду на наступне.
Згідно із положеннями ч. 2  ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Крім того, відповідно до  статті 55 Конституції України  кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
При цьому, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
Гарантоване  статтею 55 Конституції України  й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.
Частиною 1  статті 5 КАС України  передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.
Відповідно до пункту 4 частини 4  статті 246 КАС України  у мотивувальній частині рішення зазначаються: чи були і ким порушені, не визнані або оспорювані права чи інтереси, за захистом яких мало місце звернення до суду, та мотиви такого висновку.
Згідно із частиною 7  статті 246 КАС України  висновок суду про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної із заявлених вимог не може залежати від настання або ненастання певних обставин (умовне рішення).
Колегія суддів звертає увагу на те, що питання обмеження пенсії позивача максимальним розміром вже було предметом судового розгляду у справі № 300/3103/22.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01.11.2022 у справі №300/3103/22 відновлено порушене право позивача на виплату пенсії без обмеження пенсії максимальним розміром - десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням раніше проведених виплат. Таке відновлення ухвалено вчинити в судовому порядку з 01.12.2019. Тобто, орган пенсійного забезпечення саме на виконання рішення суду в коментованій справі (№300/3103/22) повинен здійснити відповідне нарахування і виплату пенсії без її обмеження з 01.12.2019 до дати виконання судового рішення.
Так, з 01.02.2023 відповідач, виконуючи рішення суду у справі №300/3103/22, здійснив перерахунок пенсії позивача у зв`язку із чим загальний нарахований розмір пенсії склав 47 905,98 гривень, при цьому фактична виплата здійснена за лютий 2023 року в сумі 41 935,14 гривень, що свідчить про чергове обмеження виплати пенсії.
Згідно з частиною четвертою статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Таким чином, рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01.11.2022 у справі №300/3103/22, що набрало законної сили, є остаточним судовим рішенням, обов`язковим для виконання та врахування пенсійним органом під час обчислення розміру пенсійних виплат ОСОБА_2 з 01.12.2019 (дати, зазначеної у цьому рішенні суду від 01.11.2022 у справі №300/3103/22).
Колегія суддів звертає увагу, що правова визначеність, як спеціальна складова більш загального принципу верховенства права, передбачає правило остаточності рішень суду та гарантованість їх виконання. Цей принцип був сформульований ще в Стародавньому Римі: "res judicata pro veritate habetur!" "судове рішення має прийматися за істину" (у більш вільному трактуванні формулюється так: "що вирішено - вирішено і не має переглядатися до безмежності").Таким чином, остаточне рішення суду є обов`язковим до виконання до моменту зміни умов, за яких його ухвалено.
Європейський суд з прав людини в ухвалі від 03.06.2014 у справі "Великода проти України" (заява № 43331/12) зауважив, що законодавчі норми щодо пенсійного забезпечення можуть змінюватися, а відповідне судове рішення не може бути гарантією проти таких змін у майбутньому.
Отже, зміна нормативно-правового регулювання окремого питання дійсно може мати наслідком втрату актуальності судового рішення, у якому суд розглянув питання застосування норми права, що у подальшому зазнала змін.
З протоколів про перерахунок пенсії позивача (№0903002347-МВС) вбачається: з 01.03.2022 по 31.08.2022  нарахування і виплату  пенсії в розмірі 18 638,41 гривень з урахуванням  індексації  за 2022 рік (9152,10 х 0,140) в сумі  1 281,29  гривень, без застосування обмежень; з 01.09.2022 по 31.01.2023  нарахування  пенсії в розмірі 20 270,00 гривень з урахуванням  індексації  за 2022 рік (з урахуванням індексації 27      392,60 х 0,140) в сумі  3 834,96  гривень із застосування обмеження (20 270,00 гривень), втім його протиправність вирішена судового рішення у справі №300/3103/22; з 01.02.2023 по 28.02.2023  нарахування  пенсії в розмірі 47 905,98 гривень з урахуванням  індексації  за 2022 рік (з урахуванням індексації 27 392,60 х 0,140) в сумі  3 834,96  гривень із застосування обмеження (41 935,14 гривень), оскаржено до суду справа № 300/2668/23; з 01.03.2023 по 30.07.2023  нарахування  пенсії в розмірі 49 705,98 гривень з урахуванням  індексації  за 2022 рік і 2023 рік (з урахуванням індексації 34      240,75 х 0,140: 39      034,45 х 0,197) в сумах  4 793,70  гривень і 1 500,00 гривень відповідно із застосування обмеження  (41 935,14 гривень), оскаржено до суду справа № 300/2668/23; з 01.08.2023  нарахування  пенсії в розмірі 51 705,98 грн з урахуванням  щомісячної доплати до пенсії в розмірі 2000 грн  відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 713 від 14.07.2021, на виконання рішення суду від 04.05.2023 справа № 300/1524/23, із застосування обмеження (41 935,14 гривень).
Таким чином, як вірно зазначив суд першої інстанції, судовому захисту підлягає період  з 01.08.2023, після проведеного перерахунку пенсії позивача на виконання рішення суду від 04.05.2023 справа № 300/1524/23, так як за цей період дійсно мало місце наявність незахищеного порушеного права ОСОБА_1 .
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.  
Згідно з  ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених  статтею 78 цього Кодексу. 
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.
В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 308,  311,  315,  316,  321,  322,  325,  328 КАС України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2023 року у справі № 300/5356/23 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України. 

Головуючий суддя	 	О. І. Довга 	
судді	 	І. В. Глушко 	
 	 	І. І. Запотічний